Eiropā un citur pasaulē...

Kas vainas Berezovskim 
Gunta Sloga,  Diena  10/29/05     Berezovskis melnajā sarakstā nokļuvis arī tāpēc, ka vēlējies izmantot Latviju cīņās ar Kremli.
Nevarējām vairs atļauties kaitināt ne savus sabiedrotos, ne Krieviju, tādēļ arī aizslēdzām durvis Berezovskim. Tā par iespējamajiem iemesliem, kas varēja pamudināt Latvijas varas iestādes iekļaut krievu uzņēmēju Borisu Berezovski melnajā sarakstā, motivējot savu lēmumu ar nacionālajām interesēm, Dienai izsakās diplomātiskajām aprindām tuvu stāvošas personas un politiķi. Vairums no viņiem savu vārdu nosaukt nevēlas — krievu uzņēmēja lieta, kā zināms, radījusi bažas par slepenas informācijas noplūdi. Tikmēr premjers Aigars Kalvītis (TP), kurš ierosināja iekļaut B.Berezovski nevēlamo personu sarakstā un šonedēļ arī parakstīja šo lēmumu, stingri noliedz, ka viņa rīcību būtu noteicis ārvalstu spiediens.
Provokators, kurš šeit īstenoja pret Krieviju vērstas spēles — tā B.Berezovski raksturo kāds augsts ierēdnis. Tādēļ vietējiem varas vīriem bija jāizlemj, vai nu "bučot gredzenu, vai aizslēgt viņam durvis", saka kāds diplomāts. "Mēs negribējām kļūt par kaujas placdarmu, to, ka mūs vienkārši izmanto kā rungu, ar kuru sist Putinu," saka Latvijas Ārpolitikas institūta direktors Atis Lejiņš. Situācijā, kad robežlīguma izgāšanās dēļ Latvijai ir saspīlētas attiecības ar Krieviju, Rīga nevarēja atļauties tās saasināt vēl vairāk ar Kremli ienaidā esošā B.Berezovska dēļ.
Lai arī B.Berezovskis uzstājies kā liels demokrātijas draugs, nevajagot aizmirst, ka viņam ir liela pieredze politisku intrigu un tehnoloģiju lietošanā. Savulaik arī izskanēja minējumi, ka pēc bēdīgi slavenā piketa pie Rīgas domes 1998.gada 3.martā Krievijas sākto informatīvo uzbrukumu Latvijai ierosināja veikt un īstenoja tieši B.Berezovskis. Viņa "biznesa projekti" parasti esot saistīti ar varu, politiku. Latviju B.Berezovskis, iespējams, vēlējies izmantot ne vien kā ruporu pret Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu, bet arī savas balss iegūšanai Eiropas Savienībā, piemēram, ar sava komisāra starpniecību. Taču skaidrs esot viens — tieša spiediena no Maskavas neesot bijis. Tāpat nepamatoti esot apgalvojumi par Latvijas iespējamo vēlmi, izdabājot Kremlim, tādējādi panākt tā atbalstu Valsts prezidentes Vairas Vīķes–Freibergas iespējamajiem pūliņiem iegūt ANO ģenerālsekretāra amatu.
Taču B.Berezovska uzdarbošanās Latvijā varēja kaitināt ne vien Krieviju, bet arī ASV. Amerikāņiem nevarēja patikt tas, ka septembrī B.Berezovskis Rīgā ieradās kopā ar Bušu ģimenes "melno avi" prezidenta brāli Nīlu Bušu. Viņa biedrošanos ar neviennozīmīgu vērtējumu iemantojušo krievu uzņēmēju varētu izmantot politiskajās cīņās Vašingtonā, kur valdošajiem republikāņiem nākas piedzīvot aizvien jaunus korupcijas skandālus un citas nebūšanas, saka viens no Dienas avotiem. Paša B.Berezovska attiecības ar ASV arī ir neskaidras. Pirms pāris gadiem viņš saskaņā ar oficiālo versiju tehnisku iemeslu dēļ nedabūja šīs valsts vīzu. "Neizslēdzu, ka bija kaut kāda komunikācija no tās puses," saka kāds diplomātisko aprindu pārstāvis. 
Nekādas informācijas apmaiņas ne ar kādām vēstniecībām mums nav bijis," saka premjera biroja vadītājs Jurģis Liepnieks, noliedzot šā lēmuma "diplomātisko kontekstu". Tās esot nepamatotas spekulācijas. B.Berezovskis iekļauts melnajā sarakstā tikai tagad, kad iegūta jauna informācija no specdienestiem. Kā skaidroja premjers, redzot, kādu ažiotāžu izraisa B.Berezovska ierašanās, tika pieprasīta informācija jau pēc viņa pirmās vizītes februāri. Tā tika saņemta tikai pēc otrā B.Berezovska brauciena uz Rīgu septembrī.
Pirmo reizi publiskajā telpā par iespējamo viņa iekļaušanu melnajā sarakstā ierunājās premjers. Viņš paziņoja, ka B.Berezovskis, šogad divas reizes apmeklējot Rīgu, radījis Latvijai "vairāk problēmu, nekā mēs to vēlētos". A.Kalvītis, pildīdams iekšlietu ministra pienākumus, šo trešdien arī parakstīja rīkojumu par B.Berezovska iekļaušanu melnajā sarakstā. "Brīvības iela ar to parādīja, kas šajās mājās ir saimnieks," Dienai saka kāds valdošās koalīcijas politiķis, kura partija arī minēta kā viena no iespējamajām B.Berezovska interešu īstenotājām. Tāpat "ierindas biedram varbūt multenes nepatika", par TP bijušā līdera Andra Šķēles tikšanos ar B.Berezovski, kuras vienīgais oficiāli minētais iemesls bijusi īpašā bērnu apmācības programma, ironizē cits laikraksta avots.

Lembergs: Latvijā par ietekmi cīnās Soross un Berezovskis
LETA  11/01/05    Latvija ir kļuvusi par vietu, kurā par ietekmi cīnās divi oligarhi - ASV miljardieris Džordžs Soross un Krievijas vajātais uzņēmējs Boriss Berezovskis, uzskata Ventspils mērs Aivars Lembergs. 
Šādu viedokli otrdien žurnālistiem pauda Lembergs, komentējot pēdējā laika notikumus ap Berezovska vizītēm Latvijā un viņa iekļaušanu nevēlamo personu sarakstā. 
Lembergs uzskata, ka Berezovskis Latvijai nevēlamo personu sarakstā iekļauts, lai nepalielinātos viņa ietekme un nesamazinātos Sorosa ietekme. 
“Lai aizsargātu Sorosa intereses, tika pieņemts lēmums Berezovski juridiski attālināt no cīņu vietas, ko sauc par Latviju,” sacīja Ventspils mērs. 
Lembergs uzskata, ka lielākā daļa Latvijas politiskās elites ir noslēguši neformālu sadarbības vienošanos ar Sorosu. 
“Soross Latvijā ir izveidojis ļoti spēcīgu, labi finansētu, ar labiem kadriem nodrošinātu Latvijas sabiedrības, valstsvīru, tiesībaizsargājošo iestāžu ietekmēšanas vidi, un pašlaik Soross ir guvis uzvaru,” teica Lembergs. 
Pašvaldības vadītājs piebilda, ka “skatīties uz notikumiem Latvijā, nevērtējot Sorosa un Berezovska intereses, nav iespējams”. 
Lembergs aicināja pievērst uzmanību tam, ka Soross ir “persona non grata” Lielbritānijā, kas savukārt devusi politisku patvērumu Berezovskim, bet Lielbritānija ir viena no Latvijas tuvākajiem sabiedrotajiem starptautiskajā politikā. 
“Tajā pašā laikā Sorosam Latvijas augstākās amatpersonas pasniedz augstāko valsts apbalvojumu, bet Berezovskim liedz iebraukt Latvijā,” norādīja Lembergs. 
“Šo neloģisko situāciju var skaidrot tikai no skatpunkta “savējais un svešais”, kārtīgāk paskatoties uz prokuratūras, Drošības policijas, Satversmes aizsardzības biroja, arī Valsts prezidentes un lielā mērā parlamenta un Ministra kabineta darbību,” ir pārliecināts Lembergs. 
Ventspils mērs uzskata, ka abu oligarhu cīņa Latvijā atklāj viņu piekritējus mūsu valstī. Piemēram, Einara Repšes (JL) pozīciju vājināšanos valstī un partijā Lembergs saista ar to, ka Repše kļuvis mazāk ietekmējams no Sorosa puses, jo “pats un viņam tuvu stāvošais Dans Titavs skaidri parādījis sadarbību ar cilvēkiem, kas pārstāv Berezovska intereses Latvijā”. 
Pēc Lemberga domām, Latvija ir “Sorosa meitasuzņēmums”. 
“Bet galvenais, ka ir pieņemts lēmums, ka cīņas nebūs, ir pieņemts viena oligarha monopols, ko varētu saukt arī par varas diktatūru,” sacīja Lembergs. 
Viņš apgalvoja, ka nekad nav ticies ar viņiem, “pat ne tuvumā stāvējis” nevienam no abiem - ne Berezovskim, ne Sorosam.
Nelegālie imigranti Olainē uzsāk badastreiku
Viesturs Radovičs,  NRA  10/31/05    Protestējot pret pārāk lēnu valsts iestāžu darbību, pieci nelegālie imigranti, kuri ievietoti Olaines nometnē, kopš trešdienas uzsākuši bada streiku.
Trešdien Valsts robežsardze saņēma piecu Olaines nelegālo imigrantu nometnē ievietoto personu – Vasīlija B. (1946), Vladimira Š. (1971), Alekseja J. (1968), Vasilija Č. (1971) un Laimoņa T. (1957) – iesniegumus par atteikšanos no pārtikas produktu saņemšanas. Savu rīcību viņi pamatoja ar to, ka uzturēšanās nometnē pārāk ieilgusi un nav zināms viņu tālākais liktenis, Neatkarīgo informēja Valsts robežsardzes preses sekretāre Inese Bērziņa, kura uzsvēra, ka pēc robežsardzes interpretācijas nav pieteikts bada streiks, bet nometnē ievietotie vienkārši atteikušies no pārtikas.
"Savā iesniegumā Valsts robežsardzei mēs tieši uzsvērām, ka sākam bada streiku. Nekādi citādi to nevar nosaukt," Neatkarīgajai norādīja viens no streikotājiem – Laimonis. Piektdien, kad visi pieci bez ēšanas bija iztikuši trīs dienas, protestētāji jutās moži, un nekādas veselības problēmas viņiem nebija radušās. "Streikosim tik ilgi, līdz panāksim savu," kareivīgi piebilda Laimonis. Ar protestētājiem jau tikušās robežsardzes amatpersonas, kuras aicināja streiku pārtraukt. Trīs no streikotājiem nometnē ievietoti šāgada septembrī, viens jūlijā, bet vēl viens protestētājs nometnē uzturas vairāk nekā gadu, jo nav skaidrs viņa tiesiskais statuss. Patlaban Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldē pieņemti lēmumi par visu piecu izraidīšanu no valsts piespiedu kārtā. Valsts robežsardze iesniegusi Krievijas, Igaunijas un Ukrainas vēstniecībām lūgumu streikotājiem noformēt ceļošanas dokumentus.
Saeima lemj par karavīru misiju Irākā
LETA  11/01/05    Šodien valdība slēgtā sēdē vienojās par Latvijas karavīru dalības misijas Irākā termiņa pagarināšanu uz vēl vienu gadu. 
Lēmums par to, vai Latvijai piedalīties šajā misijā, jāpieņem Saeimai. 
Aizsardzības ministrs Einars Repše (JL) pēc valdības sēdes žurnālistiem atzina, ka politiķiem būs jāpieņem izšķirošs lēmums, kas radīs arī ilgas diskusijas parlamentā. Repše norādīja, ka katram latvietim ir jāsaprot - profesionālie karavīri ārvalstu misijās cīnās nevis par Irāku vai ASV, bet gan par Latvijas drošību. 
Ministrs atzīmēja, ka Latvijas drošības garantam ir nepieciešami sabiedrotie, kurus var gūt šādās misijās. 
Premjers Aigars Kalvītis šodien žurnālistiem pauda viedokli, ka Saeima atbalstīs misijas pagarināšanu, jo koalīcijas vairākums esot nodrošināts. 
Premjers informēja, ka ar Zaļo un zemnieku savienību (ZZS) notikšot pārrunas un šai partijai būšot laiks pārdomām. Pēc viņa domām, ZZS rīcība esot dīvaina. 
ZZS ietilpstošā Latvijas Zemnieku savienība jau agrāk pauda viedokli, ka misijas turpināšana vairs nav nepieciešama, jo galvenais uzdevums - gāzt Irākas diktatoru Sadamu Huseinu un nodibināt demokrātiski ievēlētu pārvaldi - ir izpildīts. 
Irāka pirmdien vērsās pie ANO Drošības padomes ar lūgumu uz 2006.gadu pagarināt ASV vadīto daudznacionālo spēku misijas mandātu, atzīstot, ka irākiešu spēki vēl nespēj nodrošināt nacionālo drošību.
Latvijas drošībnieki izmeklēs Sorosa fonda darbību
Agris Blūmfelds,  NRA  11/02/05    Saeimas Nacionālās drošības komisijas vadītājs Indulis Emsis tuvāko mēnešu laikā tiksies ar vairāku ārvalstu specdienestu pārstāvjiem, lai pārrunātu "antidemokrātisko tīklveida struktūru" darbību Latvijā. Viņaprāt, viena no šādām pētāmajām struktūrām ir Sorosa fonds.
I. Emsis skaidro, ka tīklveida organizāciju uzdevums ir nomelnot un diskreditēt valsts varu, panākt sabiedrības sašķelšanos, bet vēlāk sagatavot jaunu "brīnumbērnu, kas līdzīgi Zīgeristam un Repšem nāks ar nācijas glābšanas idejām". Ekspremjers norāda, ka mūsdienu draudu analīzē kā galvenie draudi valstīm tiek minētas tieši tīklveida organizācijas, kas nodarbojas ar terorismu, finanšu afērām un citiem noziegumiem. 
"Šo organizāciju mērķis ir padarīt valsts aparātu mazspējīgu, un Latvija līdz ar iestāšanos Eiropas Savienībā un NATO ir kļuvusi ģeopolitiski interesanta daudzām šādām organizācijām," saka I. Emsis. Viņš uzskata, ka valsts drošības iestādēm jāatrod "darbīgas pretzāles" šādām organizācijām. I. Emsis apgalvo, ka apspriedis šo jautājumu arī ar Latvijas specdienestu vadītājiem un viņi atbalstījuši Nacionālās drošības komisijas vadītāja ieceri pētīt tīklveida organizāciju darbību plašāk.
Arī Nacionālās drošības komisijas priekšsēdētāja biedrs Mareks Segliņš atzīst, ka valstij ir jācīnās ar organizācijām, kuras valstī cenšas veikt destruktīvas darbības, nekonkretizējot, kurām organizācijām uzmanība būtu jāpievērš. "Latvija pēc iestāšanās NATO un Eiropas Savienībā ir pamanīta. Bet būt pamanītam dažreiz nemaz nav tik labi. Un tas, ka abas šīs organizācijas dod labumu, nenozīmē, ka tajās nav nekā slikta. Katrai maizei ir arī garoza," saka M. Segliņš, uzsverot ne vien finanšu afēru, bet arī terorisma draudu iespējamību Latvijā.
Turpretī bijušais Iekšlietu ministrijas valsts sekretārs Andris Staris norāda, ka Latvija varētu būt interesanta ārvalstu aģentu tīkliem, kas Latviju pēta kā krustpunktu starp Austrumiem un Rietumiem. Viņš arīdzan piebilst, ka valsts drošības iestādēm jācenšas pamanīt tās privātās organizācijas, kas slēpjas zem valstiska mēroga fondu nosaukumiem un to aizsegā var netraucēti veikt afēras.
Latvija ir kļuvusi par vietu, kurā par ietekmi cīnās divi oligarhi – ASV miljardieris Džordžs Soross un Krievijas vajātais uzņēmējs Boriss Berezovskis. Šādu viedokli vakar žurnālistiem savukārt pauda Ventspils mērs Aivars Lembergs, komentējot beidzamā laika notikumus ap B. Berezovska vizītēm Latvijā un viņa iekļaušanu nevēlamo personu sarakstā. A. Lembergs uzskata, ka B. Berezovskis Latvijai nevēlamo personu sarakstā iekļauts, lai nepalielinātos viņa ietekme un nesamazinātos Dž. Sorosa ietekme. "Lai aizsargātu Sorosa intereses, tika pieņemts lēmums Berezovski juridiski attālināt no cīņu vietas, ko sauc par Latviju," sacīja Ventspils mērs.
Savukārt Sorosa fonda Latvijas nodaļas pārstāvis Pēteris Vinķelis divu dienu laikā nerada iespēju atbildēt uz Neatkarīgās jautājumiem par fonda darbību Latvijā un pasaulē un sniegt savus pretargumentus paustajām aizdomām.
Bezvīzu režīmu ar ASV pat neprognozē
Agris Blūmfelds,  NRA  11/03/05     Latvijas Ārlietu ministrijas delegācija tikko atgriezusies no vizītes ASV, kuras laikā spriests par bezvīzu režīma ieviešanu starp abām valstīm. Apspriestais tā arī palicis runu līmenī, un delegācija atbraukusi mājās, pat nesaņēmusi no ASV reālus solījumus vai prognozes.
Ārlietu ministrijas valsts sekretārs Normans Penke, kas vadīja Latvijas delegāciju, atskaitoties par padarīto, nespēja pat aptuveni pateikt, pēc cik ilga laika Latvija varētu noslēgt bezvīzu režīmu ar ASV. N. Penke norādīja, ka ASV ir politiski gatavas tam, ka Latvijas iedzīvotāji dodas uz Ameriku bez vīzām, taču Latvijas valstij esot jāizpilda vēl vairākas prasības. Ministrijas Konsulārā departamenta direktors Uvis Blūms piebilst, ka Latvijā jāievieš pases ar biometriskiem datiem un jāpanāk vīzu atteikumu skaita samazināšanās līdz trim procentiem. Šobrīd vīzas ieceļošanai ASV tiek atteiktas aptuveni 17 procentiem Latvijas iedzīvotāju.
Iespējams, ka nākamgad ASV delegācija viesosies Latvijā un ierēdņi, kā arī ASV drošībnieki atkal spriedīs par vīzu jautājumu. Līdz tam laikam gan jāpilda mājasdarbi, uzsver N. Penke. Pirmkārt, valstij esot jāceļ institucionālā kapacitāte un jāveic kvalitatīvāka informācijas apmaiņa ar ASV pārstāvniecību Latvijā, otrkārt, jāķeras pie pasu nomaiņas, un treškārt, Latvijas iedzīvotājiem esot jāievēro imigrācijas likums.
Savukārt ASV lietas labā uzlabos imigrācijas karšu ievākšanas sistēmu lidostās un lidmašīnās, kuru dēļ bieži rodas pārpratumi un tiek uzskatīts, ka Latvijas iedzīvotāji uzturējušies Amerikā ilgāk, nekā atļauts, tikai tāpēc, ka šīs kartes pazudušas.
Latviešu skolai Īrijā piešķir 5000 latu
DELFI  11/02/05     Latviešu diasporas atbalsta programmas 2004. – 2009.gadam ietvaros Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāts piešķīris 5300 latu Latviešu skolai Īrijā, kurā varēs mācīties latviešu bērni vecumā no diviem līdz 14 gadiem. 
Plānots, ka šajā skolā “Saulgriezīte” nodarbības notiks svētdienās, katrai nodarbībai būs sava tematika. Latviešu biedrība Īrijā uzsver, ka šīs skolas galvenais mērķis ir latviskas vides uzturēšana, latviešu valodas un tradīciju saglabāšana, informēja sekretariāta preses sekretāre Gunta Kāle. 
Finansējums piešķirts arī Ziemassvētku svinību rīkošanai Latviešu biedrībai Īrijā un viņu draugiem un amatieru foto izstāde “Latviešu dzīve Īrijā”. 
Vasarā īpašu uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās Ainars Latkovskis ar Latviešu biedrības Īrijā pārstāvjiem pārrunāja sadarbības iespējas. Tikšanās laikā ministrs solīja atbalstīt biedrības organizēto svētdienas skolu. 
Arī Sekretariāta vadītāja Kristīne Vāgnere uzsver šādas skolas nozīmīgumu: “Īrijā dzīvo un strādā daudz mūsu tautiešu, un ir svarīgi, lai viņi justu, ka valsts par viņiem rūpējas. Ar Latviešu biedrību Īrijā pašlaik uzsākta ļoti veiksmīga sadarbība, īpaši ņemot vērā to, ka tā izveidota tikai pirms pusgada.” Vāgnere vizītes Īrijā ietvaros šī gada oktobrī tikās ar Latviešu biedrības Īrijā vadītāju Jāni Karginu, ar kuru detalizēti pārrunāja biedrības sadarbības iespējas gan ar Sekretariātu, gan Pasaules brīvo latviešu apvienību.
Somālijas pilsoņu liktenis Latvijā joprojām neskaidrs
LETA  11/02/05     Pagājuši divi mēneši, kopš septiņi Somālijas pilsoņi, kuri augusta sākumā nelegāli tika ievesti Latvijā, lūguši patvērumu Latvijā, taču viņu liktenis joprojām ir neskaidrs. Valsts robežsardzes Rīgas pārvaldes Imigrācijas dienesta priekšnieks Viesturs Brēdiķis pastāstīja, ka joprojām tiek gaidītas atbildes no vairākām valstīm, kas varētu sniegt informāciju par robežsardzi interesējošiem jautājumiem par šiem patvēruma meklētājiem. 
Patlaban ir saņemta atbilde tikai no Norvēģijas, kas raksta, ka nekādu ziņu par šīm personām viņu rīcībā nav. Informācija ir lūgta visām Skandināvijas valstīm, jo šīs valstis bijis Somālijas pilsoņu galamērķis. 
Sniegt jebkādas ziņas ir lūgts arī Francijai, kam ir labi sakari ar Āfrikas valstīm, sacīja Brēdiķis. 
Jau ziņojām, ka Valsts robežsardzes Kriminālizmeklēšanas pārvalde saistībā ar Somālijas pilsoņu ierašanos Latvijā ierosināja krimināllietu pēc Krimināllikuma 285.panta 3.daļas - par liela personu skaita, tas ir, vienā gadījumā vairāk nekā piecu personu, nelikumīgu pārvietošanu pāri valsts robežai. 
Krimināllieta ierosināta tikai par faktu, aizdomās turamo personu pagaidām nav. 
Iespējams, septiņi Somālijas pilsoņi, kuri augusta sākumā nelegāli tika ievesti Latvijā, mūsu valstī nonāca caur Ēģipti un kādas Eiropas valsts ostu, aģentūrai LETA iepriekš pastāstīja Valsts robežsardzes Galvenās pārvaldes Imigrācijas pārvaldes priekšnieka pienākumu izpildītājs majors Māris Domiņš. Līdz šim robežsargiem nav izdevies noskaidrot, kādos apstākļos viņi nonākuši Latvijā. 
Somālija ir viena no nabadzīgākajām Āfrikas valstīm, kuru jau 14 gadus plosa klanu cīņas. Kopš militārā diktatora Mohammeda Siada Barres gāšanas 1991.gadā Somālijā nav funkcionējošas valdības un nevalda likumi, valsts sadalījusies atsevišķās vietējo bruņoto grupējumu vadoņu pārvaldītās teritorijās. 
Par Eiropas ierēdņiem kļuvuši 120 Latvijas pārstāvjiDELFI  11/03/05    No desmit jaunajām dalībvalstīm Eiropas Komisijas struktūrās darbā pieņemti 1503 ierēdņi un pagaidu darbinieki, no Latvijas par ES ierēdņiem kļuva 99 cilvēki, informēja Eiropas Komisijas pārstāvniecība Latvijā. 
Visvairāk darbinieku pieņēma no Polijas – 399. Par ES ierēdņiem kļuva 120 darbinieki no Lietuvas un 106 darbinieki no Igaunijas. 
Par ģenerāldirektoru vai ģenerāldirektora vietnieku pagaidām nav iecelts neviens pārstāvis no Baltijas valstīm, lai gan Komisijas mērķis ir iecelt šādos augstajos amatos pa vienam pārstāvim no katras dalībvalsts. Šādos amatos jau iecelti divi cilvēki no Ungārijas un divi no Čehijas. 
Ģenerāldirektora un ģenerāldirektora vietnieka līmenī Eiropas Komisija izvirzīja mērķi pieņemt darbā vismaz vienu ierēdni no katras dalībvalsts. Līdz šim izsludināti konkursi uz astoņām ģenerāldirektoru vai līdzvērtīgiem amatiem. Līdz gada beigām varētu tikt izsludināti konkursi uz vēl citiem amatiem. 
Direktora un galvenā padomnieka amatos jau iecelti divi Igaunijas pārstāvji un pa vienam Latvijas un Lietuvas pārstāvim. Visvairāk šādu augstu ierēdņu – četri – ir no Polijas. 
No paredzētā 41 direktora un galvenā padomnieka amata, konkursi izsludināti uz 28 amatiem. Attiecībā uz 2 procedūrām, tuvākajā laikā tiks pieņemti lēmumi par amata piedāvājumu. Līdz šim Eiropas Komisija ir lēmusi par 16 amata piedāvājumiem, vienu atkārtotu konkursu un vienu konkursa noslēgšanu bez amata piedāvājuma. 
Orientējošais mērķis laika posmam no 2004. līdz 2010. gadam ir 189 amati. Pirmajā vidējā līmeņa vadības konkursu posmā atlasītos kandidātus paziņoja 2005. gada aprīlī. Iestāžu kopīgajā sarakstā bija 93 atlasītie kandidāti, no kuriem Eiropas Komisijai, vienojoties ar citām iestādēm, tika piešķirti 57 atlasītie kandidāti. Darba piedāvājumi izteikti attiecībā uz aptuveni 30 nodaļu vadītāju amatiem. 
Turklāt, kā plānots, norisinās konkursi uz pārstāvniecību (preses biroju) vadītāju amatiem visās jaunajās dalībvalstīs. Šobrīd ir pieņemti lēmumi par 7 amata piedāvājumiem.

Latvijas teritorijā nav slepenu cietumu
LETA  11/03/05    Tāpat kā vairākas citas Austrumeiropas valstis, arī Latvija noliedz, ka tās teritorijā būtu slepeni cietumi, kuros izvietot aizdomās turētus teroristus. To aģentūrai apliecināja Ministru prezidenta Aigara Kalvīša (TP) padomnieks sabiedrisko attiecību jautājumos Arno Pjatkins.Kā ziņots, avīze "The Washington Post" trešdien rakstīja, ka pirms gandrīz četriem gadiem ASV Centrālā izlūkošanas pārvalde (CIP) esot izveidojusi slepenu cietumu sistēmu pēc 11.septembra uzbrukumiem. Tajā bijuši objekti astoņās valstīs, arī Afganistānā, Taizemē un Austrumeiropas valstīs, raksta avīze, atsaucoties uz vārdā neminētām ASV un citu valstu amatpersonām. 
Vairākas Austrumeiropas valstis - Polija, Ungārija, Slovākija, Bulgārija un Čehija - ir paziņojušas, ka to teritorijās nav amerikāņu slepeno dienestu bāzes. 
Tajā pašā laikā Čehijas iekšlietu ministrs Františeks Bublans atzinis, ka ASV ir vērsusies pie Prāgas ar piedāvājumu uzbūvēt ieslodzījuma nometni, bet Čehijas amatpersonas to noraidījušas. 
"The Washington Post" pēc ASV amatpersonu lūguma nenosauc Austrumeiropas valstis, kurās CIP ierīkojusi slepenus cietumus, jo tās baidās, ka teroristi varētu vērsties pret šīm valstīm. 
Tajā pašā laikā nevalstiskā organizācija "Human Rights Watch" paziņojusi, ka gūstekņu turēšanai vispiemērotākās ir Polija un Rumānija. 
Latvija CIP cietumiem par mazu 
Irina Jesina,  Diena  11/04/05    Latvijai un ASV nav noslēgti tādi līgumi, uz kuru pamata būtu iespējams Latvijā turēt Amerikas specdienestu sagūstītos teroristus, Dienai ceturtdien apliecināja Tieslietu (TM) un Ārlietu (ĀM) ministrijās, komentējot mediju izplatīto informāciju, ka ASV Centrālā izlūkošanas pārvalde (CIP) svarīgākos sagūstītos organizācijas Al Qaeda biedrus slēpj un nopratina padomju laiku cietumos Austrumeiropā. Čehijas Republikas iekšlietu ministrs Františeks Bublans ir apstiprinājis, ka pirms mēneša ASV Čehijas valdībai jautāja par iespējām izvietot aizdomās turamos Čehijas teritorijā, taču Prāga esot atteikusies.
Latvija šādiem mērķiem ir pārāk maza, ne fiziski, ne psiholoģiski nav iespējams šeit neko paturēt noslēpumā, uzskata Latvijas Ārpolitikas institūta vadītājs Atis Lejiņš.
Arī premjers Aigars Kalvītis (TP) medijiem noliedza, ka Latvijas teritorijā būtu slepeni cietumi, kuros izvietot aizdomās turētus teroristus. Teorētiski tas būtu iespējams, tikai ja Latvija būtu lielāka valsts un pastāvētu "kāds slepenības grifs", taču pie pašreizējās likumdošanas Latvijas ieslodzījuma vietās nevienu nav iespējams slepeni izolēt, skaidro tieslietu ministres Solvitas Āboltiņas (JL) padomniece cietumu un probācijas jautājumos Ilona Kronberga.
Nevalstiskā organizācija Human Rights Watch paziņojusi, ka gūstekņu turēšanai vispiemērotākā ir Polija un Rumānija. "Mums ir diezgan liela pārliecība, ka šādas iestādes ir vismaz Polijā un Rumānijā," apgalvo organizācijas pārstāvis Toms Malinovskis.
A.Lejiņš uzskata, ka ģeogrāfiski izdevīgākas ASV būtu Rumānija un Bulgārija, turklāt tieši šajās valstīs kādreiz bija doma no Vācijas pārvietot ASV militārās bāzes.
Kā ziņots, pēc 2001.gada 11.septembra terora aktiem CIP izveidoja slepenu cietumu tīklu Taizemē, Afganistānā, Gvantanamo bāzē Kubā un dažās Austrumeiropas valstīs.
***
Melnās vietas
Kāpēc jāslēpj
ASV Al Qaeda gūstekņus tur slepenībā ārzemēs par melnajām vietām dēvētajos cietumos, lai tie nevarētu aizturēšanu apstrīdēt Amerikas tiesās un varētu tikt neierobežoti ilgi pratināti.
Gvantanamo bāze
ASV karaspēka bāzē Gvantanamo Kubas dienvidaustrumos ieslodzīti ap 500 cilvēku. ASV varas iestādes viņus uzskata par saistītiem ar teroristiem.
Islāma kaujiniekus uz šo bāzi sāka pārvest 2002.gada sākumā pēc ASV karaspēka iebrukuma Afganistānā. Formāli šī bāze netiek uzskatīta par ASV teritoriju un gūstekņiem nav tiesību uz ASV likumos noteikto aizsardzību. ASV teorētiski nomā Gvantanamo no Kubas, lai gan Fidels Kastro atsakās pieņemt amerikāņu naudu un dēvē šo bāzi par "Kubas sirdī iedurtu dunci".

Polītikā...

LC apvienosies ar LPP kopīgam startam Saeimas vēlēšanās
LETA  10/29/05    Partijas "Latvijas ceļš" (LC) 19.kongresa delegāti sestdien pārliecinoši nobalsoja par apvienības veidošanu ar Latvijas Pirmo partiju (LPP) startam 9.Saeimas vēlēšanās. 
Balsojot 172 kongresa delegātiem "par", četriem "pret" un deviņiem atturoties tika nolemts izveidot politsku apvienību ar LPP 9.Saeimas vēlēšanām. LC valde tika pilnvarota organizēt sadarbību ar LPP vēlēšanu kampaņā. 
Pirms balsojuma notikušajās debatēs vairākums LC biedru izteica atbalstu apvienības veidošanai. 
Bijušais partijas priekšsēdētājs Andris Bērziņš sacīja, ka lēmums atbalstīt apvienības veidošana nav nācis viegli. 
Bērziņš savā uzrunā kritizēja valdošās partijas par "politisko provinciālismu". Viņš ir pārliecināts, ka LC sadarbojoties ar LPP kopīgi spēs veidot nākamo valdību. 
Vairāki runātāji uzsvēra, ka līdz vēlēšanām nav palicis daudz laika, tādēļ kopīga darbība jāuzsāk tuvākajā laikā. 
Cits bijušais LC priekšsēdētājs Valdis Birkavs sacīja, ka ideju par sadarbību lolojis kopš 1998.gada, kad vēl pastāvēja Jaunā partija. 
"Varam teikt, ka mūsu savienība būs antihitleriskā koalīcija," sacīja Birkavs, paužot viedokli, ka pašreizējā politiskā elite cenšas monopolizēt varu. 
Apvienības veidošanu Birkavs nodēvēja par LC atdzimšanas sākumu, salīdzinot to ar mītiskā putna Fēniksa atdzimšanu no pelniem. 
LC biedre Aija Miezīte uzstājoties debatēs, sacīja, ka sākotnēji svārstījusies par atbalstu apvienības veidošanai ar partiju, kas sludina citus lozungus. Tomēr pēc sarunām ar partijas biedriem Miezīte nolēmusi atbalstīt apvienības veidošanu. 
Viņa uzskata, ka jau iepriekš var paredzēt pārmetumus par šo lēmumu. Tos viņa esot gatava atspēkot ar Bībeles citātu: "Tas šaurais ceļš ir tas pareizākais", ar to šajā gadījumā saprotot centrisko politiku. 
Uzrunājot LC kongresa delegātus partijas priekšsēdētājs Ivars Godmanis pauda viedokli, ka sadarbība ar LPP ir iespēja LC atgriezties lielajā politikā. Pēc Godmaņa domām, fakts, ka LC jau vairākus gadus nav pārstāvēta valdībā un Saeimā, kavē partijas mērķu sasniegšanu. 
"Trīs gadu laikā esam noņemti no laukuma un kļuvuši par komentētājiem," izmantojot sporta terminoloģiju, sacīja LC priekšsēdētājs. Iespēju "atgriezties laukumā" viņš saskata apvienībā ar LPP. Godmanis uzsvēra, ka tiek piedāvāta abu partiju partnerība kopīgam startam vēlēšanās, nevis partiju apvienošana. 
Godmanis pauda viedokli, ka starp abām partijām nav pretrunu būtiskākajos "spēles principos". Viņš arī izteica pārliecību, ka ir nepieciešams apvienot LC pieredzi un LPP enerģiju, lai kopīgi veidotu liberālu centrisku politisku spēku. 
Apvienot abu partiju spēkus turpmākai sadarbībai, aicināja arī LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns. Uzrunājot LC kongresu, Lujāns norādīja, ka "trīs asis, kur sakrīt abu partiju uzskati", ir liberāli pragmatiska tirgus ekonomika, nacionālā politika un ģimene kā sabiedrības pamatvērtība. 
Pēc LPP priekšsēdētāja teiktā, LPP realizējusi bijušā LC priekšsēdētāja Andra Bērziņa vadītās valdības aizsākto virzību uz samazinātu uzņēmumu ienākumu nodokļa likmi. 
LPP līderis, satiksmes ministrs Ainārs Šlesers kongresa delegātiem pauda pārliecību, ka pēc nākamajām vēlēšanām abas partijas kopīgi veidos valdību. 
"Laikā, kad radikalizācija ņem virsroku, nepieciešams nostiprināt politisko centru," sacīja Šlesers. 
LPP dibināta 2002.gadā, un tajā esot 2100 biedru, bet LC veidojās kā priekšvēlēšanu apvienība 5.Saeimas vēlēšanām, 1993.gada septembrī izveidojās partija, kurā pašlaik esot 1500 biedru. 
Pēc "Latvijas faktu" veiktās aptaujas datiem, ja Saeimas vēlēšanas notiktu šā gada oktobrī, par LC un LPP apvienību balsotu 3,8% vēlētāju. 
Latvijas ceļš uztic savu augšām-celšanos mācītājiem
Baiba Lulle,  NRA  10/31/05     Veidojot vēlēšanu apvienību ar Latvijas Pirmo partiju (LPP), Latvijas ceļš (LC) cer "atdzimt", atgriezties Saeimā un valdībā, izskaust "provinciālismu Latvijas politikā".
Latvijas faktu aptauja LPP/LC apvienībai uzrāda vien 3,8% vēlētāju atbalstu, kas līdzīgs līdzšinējam atbalstam katrai partijai atsevišķi. Bez runām par abu partiju idejisko tuvību LC kongresā sestdien izskanēja arī atziņa par aprēķina laulībām. Pret abu partiju valdes jau pieņemto lēmumu par apvienības izveidi balsoja vien četri LC kongresa delegāti, bet, piemēram, bijusī Liepājas nodaļas vadītāja Ildze Lagzdiņa atzina, ka to neatbalstot vairākums Liepājas vecbiedru. Līdzīgi kā iepriekšējās, arī pēdējās pašvaldību vēlēšanās LC Liepājā gribēja startēt apvienībā ar ilggadējo partneri – Kristīgo demokrātu savienību, kas veido arī LPP, bet, pēc I. Lagzdiņas teiktā, LC priekšsēdētājs Ivars "Godmanis ļoti skaļi pateica: "Man vienreiz pietiek ar šiem apvienotajiem sarakstiem, ko tādi vispār partijai devuši?" Arī valde vienmēr ļoti skeptiski izturējusies pret apvienībām. Esmu neizpratnē, kāpēc tik naski mainīta nostāja." 
Lai arī Liepājā labāk veicies apvienotiem sarakstiem (2001. un 1997. gadā 9 mandāti, šogad vieniem pašiem – neviena – B.L.), par sadarbību ar LPP viņai esot šaubas. Liepājā neviens no valdes lēmumu neesot skaidrojis, arī to, pēc kādiem principiem tiks veidoti kandidātu saraksti. Arī Aija Miezīte, kas gan atbalstīja apvienību, bilda, ka valdes lēmumu vairāk vajadzēja apspriest reģionos. Valdes locekļi Kārina Pētersone un I. Godmanis apgalvoja, ka lēmums pieņemts pēc neskaitāmām garām diskusijām. I. Godmanis un LPP līderis Ainārs Šlesers Neatkarīgajai skaidroja – noteicošais sarakstu izveidē būšot nevis proporcionalitāte, bet tas, kurai partijai kurā novadā būs spēcīgāki cilvēki.
LC pirmais priekšsēdis Valdis Birkavs atklāja, ka ideju par sadarbību ar LPP jeb toreiz – Jauno partiju un Latvijas ceļu lolojis jau kopš 1998. gada. I. Godmanis vērtēja: "Pēdējās divas vēlēšanas devušas labu pārstāvniecību Eiropas parlamentā un pašvaldībās ārpus Rīgas, taču tās arī iezīmēja risku, ka LC var nepārvarēt procentu barjeru nākamajās vēlēšanās." Iespēja atgriezties spēles laukumā esot, izveidojot kopēju komandu ar tiem, kas tajā jau spēlē. LPP izvēlēta, jo ar to neesot idejisku pretrunu, satiksmes, uzņēmējdarbības un jauno māmiņu atbalsta jomā esot reāls veikums, LPP ar savu enerģiju un LC ar pieredzi spēšot risināt virkni pēc iestāšanās Eiropas Savienībā radušos problēmu, kas saistītas ar dzīves dārdzības un inflācijas pieaugumu, normalizēt attiecības ar Krieviju un uzlabot ārējās tirdzniecības bilanci, pārtraukt "Repšes valdības laikā sākto slīdējienu lejup otrās šķiras ES valsts statusā", veidot "iniciatīvām bagātu politiku, kas neslimo ar provinciālismu", izskaust apzinātu mazāku ieņēmumu plānošanu budžetā, lai pirms vēlēšanām žēlīgi izsniegtu naudu "gan tabakai, gan vīzēm, gan jaunām pastalām". Abas atbalstot liberālu tirgus ekonomiku, starpnacionālās spriedzes mazināšanu, pašvaldību lomas stiprināšanu, īstenojot teritoriāli administratīvo reformu un saglabājot divu līmeņu vēlētas pašvaldības. Bez minētajām līdzībām LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns nosauca arī ģimenes kā pamatvērtības atzīšanu, savukārt A. Šlesers apvienībā redz iespēju nostiprināt politisko centru "laikā, kad radikalizācija ņem virsroku". Uzrunā viņš gan vairāk aizrāvās ar sava veikuma slavēšanu un turpmāko satiksmes attīstības plānu izklāstu.
Arī citi biedri vasarā pieņemto nostāju – būt opozīcijā varas partijām – īstenoja vien attiecībā uz Jaunā laika un Tautas partijas veikumu. Pēc K. Pētersones domām, LPP atšķirībā no citām partijām esot arī ko reālu panākusi, un Ivars Kalvišķis bilda: "Ne no viena uzņēmēja neesmu dzirdējis, ka Šlesers kādu būtu piečakarējis." 
"No ētikas viedokļa aprēķina laulības ir vieglāk morāli sagremojamas, ja pēc tam neseko laulība," sacīja ilggadējais LC valdes sekretārs Pēteris Strubergs. Līgavainis – LPP – esot "jauns, smuks un bagāts", bet "līgava" – LC – "smuka, ar pieredzi, bet bez naudas". Kā līgavas radinieks šai savienībai P. Strubergs "svētību ar tik vieglu sirdi nedotu", vienlaikus mierinot, ka aprēķina laulības jau kļuvušas par ikdienu. 
Līgava izrādījās tik trūcīga, ka, šķiet, pirmo reizi tā saviem vedējiem nesagādāja pat kongresa dokumentu mapītes, nemaz nerunājot par kādreiz tik bagātīgajām maltītēm.
Salīdzinoši līgava šā gada pašvaldību vēlēšanās iztērēja apmēram 74 tūkstošus latu, kamēr līgavainis – vairāk nekā 240 tūkstošus, kas tikai oficiāli minēti izdevumu deklarācijā, un acīmredzami vēl ievērojamas neminētas summas. 
It kā attaisnojot apvienības veidošanu ar mērķi atgriezties pie varas, K. Pētersone brīdināja, ka LC nedrīkst pamest politisko skatuvi, tā "Latvijai vajadzīgs kā pēctecības nesējs". Turklāt, tikko LC nav klāt, tai tiekot "pierakstīti zili brīnumi", bet tās panākumus piesavinās citi.
Par LC priekšsēdātāju atkārtoti ievēlēja Ivaru Godmani (139 balsis), kurš gan aicināja padomāt par paaudžu nomaiņu. Otrs amata kandidāts – advokāts Eduards Ikvilds (22 balsis) – aicinot balsot par I. Godmani, bilda, ka paaudžu nomaiņai jānotiek dabiski un vadība nav jāmaina tikai šā iemesla dēļ. Savulaik likme uz nosacītu jaunību un enerģiju, par partijas priekšsēdētāju pēc izgāšanās 8. Saeimas vēlēšanās ievēlot Jāni Nagli, kurš tagad no partijas darbības attālinājies, neattaisnojās.
Šlesers: valdība var iztikt bez Jaunā laika
Santa Sviķe,  NRA  10/31/05    Intervijā Neatkarīgajai satiksmes ministrs Ainārs Šlesers (LPP) izteicies, ka valdība varētu strādāt arī mazākumā un kāda no partijām, iespējams, Jaunais laiks (JL) varētu tikt izstumta no valdības.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka JL Saeimas frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis par nekorektu nosauca izskanējušo versiju, ka JL vēlas izstumt LPP no koalīcijas. "Mēs esam koalīcijas partneri un darbu darām kopā, taču, ja LPP atstās valdību, tā nebūs nekāda traģēdija." A. Šlesers uz šādu izteikumu atbild: "To pašu varu pateikt par JL – nekas jau nenotiks, ja JL nebūs šajā valdībā." A. Šlesers apgalvo, ka JL šauboties, vai LPP ir cienīga izvirzīt nākamo iekšlietu ministra amata kandidātu. Viņš norāda, ka JL uzsācis politisko tirgu, piedāvājot LPP atteikties no Saeimas Tautsaimniecības komisijas vadības un apsolot par to apstiprināt iekšlietu ministra amata kandidātu Dzintaru Jaundžeikaru. Ultimātu A. Šlesers noraida: "Brīdinu JL nesākt šo netīro spēli, jo galu galā valdība var strādāt arī bez JL."
Dz. Jaundžeikaru JL šodien uzaicinājis uz frakcijas sēdi. Neatkarīgā jau rakstīja: ZZS frakcijas vadītājs Augusts Brigmanis norādījis, ka JL vēlme uzdot īpašus jautājumus Dz. Jaundžeikaram ir ākstība. JL tādējādi gribot radīt stingras un prasīgas partijas iespaidu. "Bet tas laiks ir pagājis. Partija jau ir sašķelta iekšienē, kas rada problēmas," saka A. Brigmanis. 
Tautas partijas Saeimas frakcijas priekšsēdētājs Jānis Lagzdiņš domā, ka JL rīcība ir mēģinājums pievērst sev uzmanību: "JL nevēlas sašūpot koalīciju. Partija vienkārši vēlas palielināt ietekmi koalīcijā kā absolūts spēks". Sociologs Aigars Freimanis pieļauj, ka JL vēlas tieši koalīcijas izjaukšanu. "Ļoti iespējams, ka Jaunais laiks ir izkalkulējis, ka būtu izdevīgāk, ja viņi atrastos tādā aktīvā opozīcijā. Bet tā vienkārši izstāties no koalīcijas un opozīcijā aiziet nevar. Opozīcijā viņiem jāaiziet kā cietējiem," skaidroja A. Freimanis.
LC neatbalsta Satversmes grozījumus par viendzimuma laulībām
TVNET / Radio SWH  10/31/05
Kaut arī "Latvijas ceļš" nākamajās Saeimas vēlēšanās startēs kopā ar Latvijas Pirmo partiju, tas neatbalsta sava apvienības biedra ierosinātos Satversmes grozījumus viendzimuma laulību nepieļaušanai.Viens no “Latvijas ceļa” līderiem Andris Bērziņš šorīt Latvijas radio norādīja, ka šādiem grozījumiem "īsti nav pamata", jo Civillikums visu jau precīzi definē. 
Bērziņš arī norādīja, ka abu partiju sadarbībā ir daudz svarīgāki "valstiskās attīstības jautājumi". 
Jaundžeikars kļūst JL tīkams 
Ināra Egle,  Diena  11/01/05    Iekšlietu ministra kandidāts Dzintars Jaundžeikars (LPP) un JL frakcijas priekšsēdis Kārlis Šadurskis pēc kandidāta iztaujāšanas JL frakcijā presei apgalvoja, ka saruna esot bijusi ļoti laba, lai arī K.Šadurskis «dažos jautājumos būtu vēlējies dziļāku analīzi».
Premjers Aigars Kalvītis (TP) pirmdien saņēmis visu koalīcijas partiju atbalstu LPP nominētajam iekšlietu ministra kandidātam Dzintaram Jaundžeikaram un ceturtdien aicinās Saeimu balsot par uzticību amata pretendentam. "Latvijas Pirmajai partijai ir tiesības izvirzīt ministra kandidātu, un Dzintars Jaundžeikars ir labākais, ko viņi vispār var izvirzīt. Cita jau LPP nav, un tad jau viņš ir policistu Dievs," presei sacīja JL līderis Einars Repše pēc ministra kandidāta iztaujāšanas slēgtajā JL frakcijas sēdē.
E.Repše gan norādīja, ka vēlētos, lai LPP vadības pārstāvis Ainārs Šlesers un premjers Aigars Kalvītis uzņemtos atbildību par jauno iekšlietu ministru. A.Šlesers norādīja, ka viņam likums tādas tiesības neparedz, un tad jau viņš labāk "uzņemtos atbildību par aizsardzības ministru". Savukārt premjers presei norādīja, ka viņš kā valdības vadītājs ir atbildīgs par valdības darbu kopumā, par ko solidāri atbildīgas ir arī visas to veidojošās partijas. Premjeram nebija zināms, kas licis JL izšķirties par atbalstu LPP ministra kandidātam, ja JL frakcijas vadības iepriekšējie paziņojumi liecināja par lielu pretestību LPP tiesībām vēlreiz nominēt iekšlietu ministru. Tas arī esot bijis galvenais iemesls A.Šlesera asajiem izteikumiem par JL līdz pat atgādinājumam, ka valdība var strādāt arī bez JL. Uz jautājumu, vai partiju starpā būtu notikusi kāda politiskā tirgošanās, gan A.Šlesers, gan premjers atbildēja noraidoši — A.Kalvītim tādas informācijas neesot.
Kā viens no tirgošanās objektiem bija minēts Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas priekšsēža amats, kuru tagad ieņem Dz.Jaundžeikars. Uz vaicāto, ko politiķis vēlētos atstāt savā vietā, viņš atbildēja, ka esot vairāki kandidāti, un kā pirmo nosauca tieši JL deputātu Dzintaru Zaķi. Kuluāros arī bija izskanējis, ka atsevišķi par iekšlietu sistēmas darbību ieinteresēti JL deputāti vēlējušies saņemt garantijas, ka amatu saglabās valsts sekretārs Juris Rekšņa un Valsts policijas priekšnieks Jānis Zaščirinskis. JL deputāte Linda Mūrniece Dienai apgalvoja, ka jautājums ministra kandidātam esot bijis tikai par to, vai "jaunais ministrs neturpinās sava priekšteča laikā uzsākto politisko izrēķināšanos, ja reiz viņš pārstāv to pašu partiju". Arī Dz.Jaundžeikars sacīja, ka nekādas kuluāru sarunas par to neesot bijušas, bet viņš neplānojot "uzreiz sākt mainīt kadrus, ir jādod viņiem uzdevumus un tad varēs novērtēt katra darbu". Pēc ministra kandidāta domām, sliktāk ir, ja cilvēki tiek atstādināti un nav kam prasīt atbildību.

Tautas partija turpina flirtēt ar Jauno laiku
Liene Barisa,  NRA  11/02/05    Valdības koalīcija sadalījusies divās daļās cīņā par Tautsaimniecības komisijas amatu, kas atbrīvosies pēc Dzintara Jaundžeikara apstiprināšanas iekšlietu ministra amatā. Zaļo un zemnieku savienība (ZZS) nostājusies Latvijas Pirmās partijas (LPP) pusē, kas negrib atdot vadības grožus, bet Tautas partija (TP) sliecas par labu komisiju nolūkojušajam Jaunajam laikam (JL).
"Es arī vakar (pirmdien – red.) koalīcijas padomes sēdē uzreiz iebildu – jāsaglabā tāda situācija, kā ir. Nekad nedomāju, ka uz politiskās koalīcijas biedru kauliem varētu veidot savus reitingus," runājot par JL vēlmi pārņemt Tautsaimniecības komisijas vadību, sacīja ZZS frakcijas vadītājs Augusts Brigmanis.
A. Brigmanis sprieda, ka notiekošais ir partiju vēlme pazemot otru un, ja LPP piekāpsies, tas nepārprotami būtu trieciens partijas pašcieņai. "Bet, zinot Pirmās partijas raksturu, zinu, ka tā (partija JL – red.) nedabūs Tautsaimniecības komisiju," pārliecību pauda A. Brigmanis.
Savukārt TP frakcijas vadītājs Jānis Lagzdiņš ļāva noprast, ka atšķirībā no ZZS TP varētu nebūt tik kategoriska. "Es personīgi domāju, lai saglabātu stabilitāti valdībā un koalīcijā, ir jāizvērtē tāda iespēja. Latvijas Pirmā partija pati ir ieinteresēta, lai iekšlietu ministru apstiprina un būtu vieta Jānim Šmitam," viņš sacīja. Proti, pēc Ērika Jēkabsona deputāta mandāta apstiprināšanas J. Šmits savējo zaudēs un nevarēs ieņemt arī Prezidija sekretāra amatu. Atgūt savu statusu viņš varēs tad, ja iekšlietu ministra amatā iecels Dz. Jaundžeikaru un viņš noliks deputāta mandātu. 
Neraugoties uz to, JL joprojām turpina noliegt, ka Dz. Jaundžeikaram atbalsts panākts, cerot uz amatiem vai tirgošanās ceļā. "No paša sākuma nebija nekādas korelācijas starp amatiem valdībā un amatiem Saeimā," uzsvēra K. Šadurskis. Tajā pašā laikā viņš atzina, ka partija joprojām Tautsaimniecības komisijas amatā redz savējo – Dzintaru Zaķi. Viņaprāt, šī kandidatūra ir piemērotākā profesionālo apsvērumu dēļ, jo, pašreiz būdams Dz. Jaundžeikara vietnieks, viņš labi pārzinot jomu.
A. Brigmanis gan norādīja, ka tad jau vēl labāk Tautsaimniecības komisijas amatam derētu Indulis Emsis, kas jau reiz komisiju vadījis. "Taču pēc kārtības tas pienākas Pirmajai partijai," viņš atkārtoti uzsvēra. 
Tautpartijiešu nostāšanos JL pusē A. Brigmanis vērtēja kā pašlabuma meklēšanu. "Izdevīgāk ir pieslieties tautā populārākajai partijai, kāda JL šobrīd acīmredzot ir," viņš sprieda.
Kopēja viedokļa par Tautsaimniecības komisijas likteni nav arī pašā LPP. Lai arī viens no partijas līderiem – Ainārs Šlesers – pirmdien norādīja, ka komisiju arī turpmāk noteikti jāvada LPP, Dz. Jaundžeikars atzina, ka to varētu darīt arī jaunlaiciešu Dz. Zaķis. "Principā jau Pirmajai partijai pienākas Tautsaimniecības komisija. Taču Peters (Krišjānis Peters, kuru arī neoficiāli min kā nākamo iespējamo komisijas vadītāju – red.) varbūt netaisās atstāt parlamentārā sekretāra amatu, un tad varētu skatīties," viņš sacīja. 
Neatkarīgā jau rakstīja, ka agrāk J. Lagzdiņš noliedza JL vēlmi izjaukt koalīciju: "Jaunais laiks vienkārši vēlas palielināt ietekmi koalīcijā kā absolūts spēks." A. Freimanis skaidroja: "Ļoti iespējams, ka Jaunais laiks ir izkalkulējis, ka būtu izdevīgāk, ja viņi atrastos tādā aktīvā opozīcijā. Bet tā vienkārši izstāties no koalīcijas un opozīcijā aiziet nevar. Opozīcijā viņiem jāaiziet kā cietējiem".
Saeima nosaka stingrākus ierobežojumus sapulču un piketu rīkošanā 
Ināra Egle  Diena  11/04/05    Tuvojoties valsts dibināšanas gadadienai, kas agrākos gadus ir saistījušies arī ar svētku noskaņu traucējošām citādi domājošo akcijām, Saeima kā steidzamus pieņēma grozījumus likumā par sapulcēm, gājieniem un piketiem. Tie paredz ierobežojumus minēto pasākumu rīkošanā, pret ko debatēs asi vērsās PCTVL frakcijas deputāti. Viņi kā argumentu izmantoja arī Ārlietu un Tieslietu ministrijas atzinumus par projektu, kuros ir izteiktas šaubas par vairāku likuma pantu atbilstību starptautiskajām normām.
Likuma grozījumi nosaka, ka piketā cilvēki publiski pauž kādu ideju ar plakātiem, lozungiem vai transparentiem, bet kuru laikā netiek teiktas runas, mutvārdos izteikti atsevišķi saukļi, lozungi vai uzrunas. Atzinumos ir norādīts, ka neviens normatīvais aktīvs nedefinē terminu "r4una", kas var radīt interpretācijas problēmas. Iebildes ir izteiktas vēl par vairākām normām.
Likuma izmaiņas liedz par piketu, sapulču vai gājienu organizatoru kļūt personai, kas gada laikā ir administratīvi sodīta par pārkāpumiem, kas saistīti ar šiem pasākumiem. 
pašvaldībām izdot saistošos noteikumus par piketu, sapulču un gājienu rīkošanu, kā arī paplašina to objektu loku, kuriem tuvāk par 50 metriem pasākumu dalībnieki nevarēs atrasties. 
Turpmāk šis ierobežojums skars ne tikai Valsts prezidenta rezidences, Saeimu, valdību, tiesas, diplomātiskās ēkas, bet arī pašvaldību mītnes, policiju un ieslodzījuma vietas. Pulcējoties nedrīkstēs traucēt ne tikai transporta kustību, bet arī gājējus.

Repše: Latvijā cīnās Lembergs, Šlesers un Šķēle, nevis SorossDELFI  11/04/05    Partijas “Jaunais Laiks” dibinātājs un līderis, aizsardzības ministrs Einars Repše apšauba Ventspils mēra Aivara Lembarga tēzi, ka oligarhi Boriss Berezovskis un Džordžs Soross cīnās par ietekmi Latvijā, taču ir pārliecināts, ka Latvijas politiskajā arēnā cīnās “vietējie oligarhi” – Andris Šķēle, Lembergs un Ainārs Šlesers. 
Latvijas Radio diskusijā “Krustpunkti” Repše pauda, ka, viņaprāt, Latvijā nenotiek cīņa starp ārzemju oligarhiem, taču Latvijas politiku ietekmē nauda un vietējie uzņēmēji. “Par Sorosu – tā ir liela pasaka, to lai pārbauda specdienesti,” pauda Repše, piebilstot, ka Latvijas politika tiek ietekmēta, bet to dara vietējā nauda. 
Aizvien izplatīta parādība ir tas, ka valsts pasūtījumus piešķir favorītiem būvuzņēmējiem, no kuriem, iespējams, ienāk labumi partijas kasēs, klāstīja Repše. Viņaprāt, šobrīd partijas spiestas pieņemt sponsoru naudu, lai uzturētu savus birojus, konsultantus. Lai no tā izvairītos, pēc Repšes domām, jāievieš partiju finansējums no valsts budžeta, maksājot noteiktu summu, piemēram divdesmit santīmus par katru vēlētāja balsi. 
Repše arī pauda pārliecību, ka Latvijas politikā spēki, kas ir “asinsienaidnieki”, spēj arī vienoties, piemēram, tā notika, lai gāztu viņa valdību. “Ja manas valdības laikā Šlesers cēlās un krita ar jautājumu – kad mēs izrēķināsimies ar Lembergu, tagad viņi ir draugi,” klāstīja Repše. 
“Latvijā cīnās vietēji oligarhi - Šlesers no vienas puses, Lembergs no otras puses, Škēles no trešas puses, vēl no citas puses kāds cits..” pauda Repše. Jautāts, vai tā puse ir viņš pats, Repše atbildēja, ka pašlaik nevar pieskaitīt sevi pie oligarhiem, jo nav tik bagāts. 
Par bagātu cilvēku viņš sevi uzskatīs, ja varēs pats sponsorēt un uzturēt savu politisko spēku. Jautāts, vai viņš nevar to panākt, pārdodot savus īpašumus, Repše sacīja, ka plāno īpašumu pārdošanu, taču tad viņam vēl būs jāatdod parādi bankām. Repše atklāja, ka pašlaik savus īpašumus ir izlicis tirgū un gaida labu piedāvājumu, jo negrasās tos pārdot lēti.

Repše pārdod savus īpašumusTVNET, Radio SWH  11/04/05    "Jaunā laika" priekšsēdētājs Einars Repše esot gatavs pārdot savus īpašumus un segt parādus bankām, lai nebūtu traucēts savā turpmākajā politiskajā darbībā. Intervijā Latvijas radio viņš šodien pavēstīja, ka pašlaik savus īpašumus esot izlicis tirgū un gaidot labus piedāvājumus. Sev Einars Repše paturēšot vien tēva būvēto māju Ikšķilē un īpašumu Barkavā. 
Viņš noliedza, ka būtu atkarīgs no saviem kreditoriem, jo, pārdodot īpašumus, pietiks naudas gan kredītu segšanai, gan pāri palikšot. 
Saeimā joprojām darbojas Repšes darījumu izpētei izveidotā parlamentārā izmeklēšanas komisija. 

Saimniecībā un biznesā...

Īsumā par biznesu
LETA  10/31/05    29% iedzīvotāju plāno ņemt kredītu. Aptuveni trešdaļa jeb 29% iedzīvotāju plāno ņemt kredītu, liecina pēc Latvijas Bankas pasūtījuma veiktā aptauja. Taču tikai 13% no tiem respondentiem, kuri plāno ņemt kredītu, gatavojas pieteikties hipotekārajam kredītam. Saskaņā ar aptaujas rezultātiem aptuveni 80% kredītņēmēju kredītu atmaksāšanai izdeva 30% savu ienākumu, kas liecinot par banku konservatīvo kredītpolitiku.
Izsniegto kredītu kopsumma gada laikaa pieaugusi par 92,5%
LETA  10/31/05
Latvijas banku izsniegto hipotekāro kredītu kopsumma sasniegusi 2,463 miljardus latu, kas ir par 92,5% vairāk nekā iepriekšējā gada attiecīgajā periodā,liecina Latvijas Komercbanku asociācijas apkopotie dati. Mēneša laikā kredītu kopsumma pieaugusi par 6,4% jeb 147,663 miljoniem latu, savukārt deviņu mēnešu laikā par 72%. Līdere hipotekāro kredītu tirgū joprojām ir "Hansabanka", kuras izsniegtie kredīti sasnieguši 782,067 miljonus latu, kas, salīdzinot ar pagājušā gada beigām, ir par 64,2% jeb 305,766 miljoniem latu vairāk. Mēneša laikā kredītos banka izsniegusi 54,344 miljonus latu. Līdz ar to "Hansabankai" hipotekāro kredītu tirgū patlaban pieder 31,8% liela daļa. Otrajā vietā ir "SEB Latvijas Unibanka", taču tās izsniegtie kredīti ir aptuveni par pusi mazāki nekā "Hansabankai" ‑ 375,819 miljoni latu. Bankai pieder 15,3% liela tirgus daļa.
Šogad banka hipotekārajos kredītos izsniegusi 158,1 miljonu latu. Trešajā vietā ir "Nord/LB Latvija" ar 284,432 miljonus latu lielu kredītportfeli. Bankas izsniegto kredītu apjoms deviņu mēnešu laikā pieaudzis par 155,9% jeb 173,263 miljoniem latu. 

Ministrijai nav plāna, kā apturēt inflāciju
Ilze Šteinfelde,  NRA  11/01/05
Lai gan Latvijas Banka jau oktobra sākumā aicināja Ministru kabinetu nekavējoties sākt īstenot pasākumu plānu inflācijas ierobežošanai, valdība pagaidām no tik radikālas rīcības atturas.
Valdība šodien uzklausīs Ekonomikas ministrijas (EM) sagatavoto informāciju par inflāciju septembrī un par pasākumiem konkurences veicināšanai un uzņēmējdarbības šķēršļu mazināšanai. Ziņojumā valdībai teikts, ka cenu pieauguma temps 2005. gada septembrī vairāk nekā divas reizes pārsniedz pēdējo trīs gadu vidējo pieauguma tempu un šī gada inflācija var sasniegt augsto 2004. gada līmeni (7,3%) vai pat pārsniegt to par pāris procenta desmitdaļām. Taču EM neuzskata, ka pašreizējie inflācijas rādītāji nopietni apdraudētu valsts makroekonomisko stabilitāti. EM norāda, ka būtu nepieciešams izvērtēt inflācijas iespējamos riskus attiecībā uz plānoto eiro ieviešanas grafiku. 
Šāds inflācijas pašreizējais līmenis liedzot veidot inflācijas prognozes 2007. gadam, ievērojot Māstrihtas noteiktos kritērijus.
EM sagatavotais ziņojums neparedz nevienu pasākumu, kas būtu steidzami ieviešams, lai apturētu straujo inflācijas tempu. Tomēr EM uzskata, ka būtu jāizvērtē vairāku inflācijas ierobežošanas plānā ietverto pasākumu sākšana. Pēc EM vērtējuma, inflācijas tempu samazināšanā vislielāko efektu varētu dot, piemēram, vairāku nodokļu likmju pārskatīšana.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka valdība augusta vidū, izskatot gandrīz divus mēnešus tapušo plānu inflācijas ierobežošanai, tomēr nolēma pagaidām neveikt nevienu no darba grupas izstrādātajiem vairāk nekā divdesmit pasākumiem patēriņa cenu kāpuma mazināšanai, piemēram, kredītu ierobežošana, darba algu iesaldēšana, jaunu nodokļu ieviešana. Pagaidām šis plāns nav publiskots. Valdība toreiz nolēma pievērsties trim problēmu blokiem – konkurences veicināšanai, šķēršļu noņemšanai uzņēmējdarbībai, kā arī budžeta disciplīnai. 
Fakti
EM priekšlikumi konkurences veicināšanai un uzņēmējdarbības šķēršļu mazināšanai
- Izvērtēt vairāku inflācijas ierobežošanas pasākumu sākšanu, kas ietverti inflācijas ierobežošanas plānā.
- Uzdot EM sagatavot priekšlikumus par veicamajiem pasākumiem uzņēmējdarbības šķēršļu mazināšanai. 
- Uzdot Finanšu ministrijai sagatavot ziņojumu MK par nepieciešamību īstenot konkrētus pasākumus, kas nodrošinātu eiro ieviešanu noteiktajā termiņā.
Latvijai – soda nauda
Ilze Šteinfelde,  NRA  11/02/05    Latvijai varētu draudēt, lielākais, 10 miljonu latu soda nauda par nedeklarētiem virsnormas pārtikas produktu uzkrājumiem, Neatkarīgajai atzina Zemkopības ministrijas valsts sekretāra vietnieks Aivars Lapiņš.
Zemkopības ministrijas (ZM) speciālisti uzsver, ka 10 miljoni latu ir summa, kas Latvijai būtu jāmaksā sliktākajā gadījumā. Taču, tā kā šobrīd notiek Latvijas pārstāvju sarunas un konsultācijas ar Eiropas Komisiju (EK) par katru produktu grupu, turklāt cukurfabrikas jau sākušas izvest lieko cukuru, ZM ir pārliecināta, ka soda nauda noteikti nebūšot tik liela.
Valdība vakar par cukura krājumiem lēma slēgtā sēdē. Tajā Ministru kabinets iepazinās ar ZM sagatavotajiem variantiem kārtībai, kādā piedzenami zaudējumi no uzņēmumiem, kas pirms Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai (ES) veidojuši nepamatotus cukura uzkrājumus.
Akciju sabiedrība Liepājas cukurfabrika virsnormas cukura krājumu – 300 tonnas – jau ir eksportējusi uz Kazahstānu, Neatkarīgajai apliecināja uzņēmuma ģenerāldirektore Valija Zabe. Arī Jelgavas cukurfabrika ir solījusi līdz 30. novembrim izvest lieko cukuru. V. Zabe gan atzina, ka cukura eksports radījis uzņēmumam lielus zaudējumus. Turklāt uzņēmums, tāpat kā biešu audzētāji, joprojām dzīvo bažās par nākotni. "Mēs šobrīd nevaram spert lielus soļus, jo nezinām joprojām, vai nozare nākotnē pastāvēs," sacīja V. Zabe.
ZM Lauksaimniecības departamenta augkopības nodaļas vadītāja vietniece Līga Grimze Neatkarīgajai skaidroja – valdība jau jūlijā nolēma, ka maksājumi par cukura liekajiem krājumiem tiks veikti no valsts budžeta no 2006. līdz 2009. gadam, ik gadu 25% no kopējās summas. Tajā pašā laikā Noteikumi par pārejas posma pasākumu piemērošanas kārtību cukura un cukuru saturošu produktu tirdzniecībā sakarā ar pievienošanos ES nosaka: ja lieko cukura krājumu izņemšana no ES tirgus netiek veikta līdz 2005. gada 30. novembrim, tad iespējamā soda nauda tiks iekasēta no uzņēmumiem un atgriezta atpakaļ valsts budžetā. ZM turpmākā rīcība būs atkarīga no informatīvā ziņojuma izskatīšanas rezultātiem valdībā, norādīja L. Grimze. 
ZM Kopējā lauksaimniecības politikas departamenta ārējo ekonomisko attiecību nodaļas vadītāja vietniece Signe Vīlipa Neatkarīgajai skaidroja, ka pašlaik EK eksperti izvērtē un analizē ES jauno desmit dalībvalstu iespējamos lauksaimniecības produktu liekos jeb virsnormas krājumu apjomus valsts līmenī, ņemot vērā gan statistikas datus (importa, eksporta, ražošanas un patēriņa apjomi), gan to iesniegto informāciju par attiecīgo lauksaimniecības produktu ražošanas attīstības tendencēm. 
Pēc sarunām ar Latviju un citām dalībvalstīm EK pieņems regulu, kurā norādīs katras dalībvalsts produktu lieko krājumu daudzumus. Šo normatīvo aktu Latvijai ir tiesības apstrīdēt Eiropas Kopienu tiesā. Igaunija līdzīgā veidā ir jau apstrīdējusi komisijas regulu par lieko cukura krājumu veidošanu. Ja Eiropas Komisija neņems vērā Latvijas argumentus, piemēram, attiecībā uz cūkgaļu, ka mūsu valstī nav veidoti virsnormas krājumi spekulācijas nolūkos, iespējams, Latvija vērsīsies tiesā. Vai Eiropā ir bijušas līdzīgas tiesas? 
ZM Juridiskā departamenta direktora vietnieks Andris Vītols zināja stāstīt, ka, pievienojoties Zviedrijai, Somijai un Austrijai, EK arī šīm valstīm bija aprēķinājusi lieko lauksaimniecības krājumu daudzumu. Minētās valstis veica attiecīgus maksājumus Eiropas Savienības budžetā, taču tiesas procesi nesekoja. 
Valdība vakar nolēma, ka sods par virsnormas cukura krājumiem nebūs jāmaksā tiem uzņēmumiem, kuri savā darbā izmantojuši abās Latvijas cukurfabrikās saražoto cukuru, ziņo LETA. Sods nebūs jāmaksā par 4616 tonnām Latvijā ražotā cukura. Tas nozīmē, ka soda sankcijas netiks vērstas ne tikai pret SIA LEX-U, kurā ZM sākotnējās pārbaudēs konstatēja vislielāko virsnormas cukura daudzumu, bet arī citiem, kuros kā liekais cukura daudzums atzīts no Latvijas cukurfabrikām iepirktais cukurs.
Valsts budžeta pārpalikums sarūk par 28 miljoniem latu 
DELFI  11/02/05    Oktobrī valsts pamatbudžeta izdevumi ir pārsnieguši ieņēmumus, savukārt valsts speciālā budžeta ieņēmumi bijuši lielāki nekā izdevumi, tādējādi oktobrī fiskālais pārpalikums budžetā ir samazinājies par 28,73 miljoniem latu, informēja Finanšu ministrijā. 
Valsts kases operatīvais pārskats par valsts budžeta izpildi oktobrī liecina, ka šī gada desmit mēnešos valsts budžeta fiskālais pārpalikums ir 125,675 miljoni latu. Septembrī finanšu dati liecināja, ka deviņos mēnešos valsts kopbudžeta pārpalikums bija aptuveni 155 miljoni latu. 
Oktobrī valsts pamatbudžeta ieņēmumi bijuši 148,859 miljoni latu, izdevumi – 180,574 miljoni latu, finansiālais deficīts – 31,715 miljoni latu. Kopējie desmit mēnešu pamatbudžeta ieņēmumi ir 1523,313 miljoni latu, izdevumi – 1460,606 miljoni latu, finansiālais pārpalikums – 62,707 miljoni latu. 
Valsts speciālā budžeta oktobra ieņēmumi bijuši 64,770 miljoni latu, izdevumi –52,833 miljoni latu, finansiālais pārpalikums – 11,937 miljoni latu. Kopējie desmit mēnešu speciālā budžeta ieņēmumi ir 626,854 miljoni latu, izdevumi – 565,173 miljoni latu, finansiālais pārpalikums – 61,681 miljoni latu. 
Oficiālie valsts kopbudžeta (konsolidētais valsts budžets kopā ar pašvaldību budžetiem) oktobra izpildes rādītāji būs zināmi novembra vidū. 
Valsts prezidente raizējas par augsto inflāciju LatvijāLETA  11/02/05    Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga noraizējusies par straujo patēriņa cenu kāpumu Latvijā, jo īpaši tāpēc, ka inflācijas līmenis ir augstāks nekā kaimiņvalstīs. Šodien žurnālistiem valsts vadītāja sacīja, ka par inflāciju diskutējusi ar Ministru prezidentu Aigaru Kalvīti (TP), tai skaitā apspriežoties par valdības iespējām patēriņa cenu kāpumu bremzēt. Kalvītis žurnālistiem atzina, ka patēriņa cenu līmeņa stabilizēšanās nenotiks īsā laikā, bet tam varētu būt nepieciešami pāris gadi, kamēr cenas pēc iestāšanās Eiropas Savienībā izlīdzināsies. 
Kalvītis norādīja, ka valdība jau veic atsevišķus pasākumus inflācijas mazināšanai, piemēram, apkurei nav piemērots pievienotās vērtības nodoklis, bet degvielai akcīzes nodokļa likmes nākamgad netiks palielinātas. 
Tāpat valdība nodrošinās zemu valsts budžeta deficīta līmeni šogad. 
Kalvītis sacīja, ka valdība, pirms lems par jaunu inflāciju mazinošu pasākumu īstenošanu, vēlas sagaidīt oktobra datus par patēriņa cenu izmaiņām. Premjers uzskata, ka inflācija pēdējā mēneša laikā būs mazinājusies. 
Kalvītis arī uzsvēra, ka valdība negatavojas īstenot tādus pasākumus kā jaunas hipotekārās nodevas ieviešanu, jo tas varētu kavēt attīstību, tāpat nav plānots samazināt pievienotās vērtības nodokli pārtikai, jo tas nozīmētu vairāku simtu miljonu latu zaudējumus valsts budžetam. Valdība negrasās arī iesaldēt darba algas, kas, pēc Kalvīša teiktā, būtu dramatisks pasākums. 
Kā ziņots, šā gada septembrī, salīdzinot ar iepriekšējā gada septembri, patēriņa cenas pieaugušas par 7,2%, tajā skaitā preču cenas - par 7,3%, bet pakalpojumu cenas - par 7,1%. 
Šā gada deviņos mēnešos patēriņa cenas ir pieaugušas par 5,9%. Pērn cenu pieaugums attiecīgajā periodā bija 6%. 
LETA jau ziņoja, ka patēriņa cenas Latvijā 2004.gadā pieaugušas par 7,3%. Preču cenas paaugstinājās par 7,8%, pakalpojumu cenas - par 6,1%. Pērn novērots straujākais cenu pieaugums kopš 1997.gada. 
2003.gadā inflācija bija 3,6%. 
Darba tirgū inženieru deficīts
Inga Balode,  NRA  11/03/05    Metālapstrādē nav problēmu atrast prakses vietu studiju laikā un pēc tam darbu.
Jauniem metālapstrādes speciālistiem, kas tikko beiguši skolu, atalgojums esot aptuveni 250 latu mēnesī. Iespējams, ar to nepietiek, lai ieinteresētu jauniešus apgūt metālapstrādes profesiju, nevis izvēlēties mazkvalificētu darbu ārzemēs, taču šiem speciālistiem esot iespējas augt kā profesionāļiem un arī saņemt darba piedāvājumus gan rietumos, gan austrumos.
Pieredzējušiem metālapstrādes speciālistiem atalgojums esot 400–450 latu mēnesī, turklāt viņi strādājot ar jaunākajām tehnoloģijām – stereotips, ka metālapstrāde ir netīrs darbs, jau esot novecojis. Turklāt, ņemot vērā lielo kadru trūkumu metālapstrādē, uzņēmēji jauno speciālistu apmācībā sadarbojoties ar mācību iestādēm. Piemēram, metālapstrādes uzņēmums Severstaļlat, Latvijas Bērnu fonds un Rīgas Tehniskā koledža, investējot 50 000 latu, izveidojuši jaunu metālapstrādes klasi. Turklāt klases audzēkņiem pēc tam būšot garantētas darba vietas uzņēmumā Severstaļlat.
Metālapstrādes uzņēmuma Severstaļlat valdes loceklis un mārketinga direktors Roberts Dlohi, kas Rīgas Tehniskajā koledžā piedalījās diskusijā Kā kompānijām atbalstīt inženiertehnisko izglītību Latvijā?, Neatkarīgajai pauda viedokli, ka uzņēmēji varētu saviem darbiniekiem maksāt lielākas algas, ja valsts institūcijas vairāk cīnītos ar negodīgajiem konkurentiem – nodokļu nemaksātājiem. 
Metālapstrādes biznesā ir vajadzīgi metālgriezēji, formētāji, darba galdu iestatītāji, metinātāji un citi speciālisti, bez kuriem nozare nākotnē nevarēšot attīstīties. Metālapstrādē neesot problēmu atrast prakses vietu studiju laikā un pēc tam darbu – topošie un jaunie speciālisti tiekot izķerti. Turklāt, ņemot vērā demogrāfiskās problēmas, uzņēmējiem par kadriem jādomā jau 10–15 gadu uz priekšu. 
Uz speciālistu trūkumu visā Latvijā diskusijā norādīja arī Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības uzņēmēju asociācijas valdes priekšsēdētājs Vilnis Rantiņš. 
Savukārt Latvijas Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas asociācijas prezidents Imants Freibergs norādīja uz IT speciālistu – sistēmu administratoru un programmētāju – trūkumu Latvijas darba tirgū.
Rīgas Tehniskās koledžas atbalstītājs no ASV Alfrēds Purēns norādīja, ka Latvijā trūkst arī jaunu skolotāju, kas gatavi mācīt jauniešiem inženierzinātnes, un aicināja LR izglītības ministri Inu Druvieti mainīt skolotāju atalgojuma sistēmu. 
Savukārt Latvijas Elektrotehnikas un elektronikas rūpniecības asociācijas pārstāvis Ilmārs Osmanis uzsvēra nepieciešamību augstskolās veikt pētījumus, kas vajadzīgi industrijai, un aicināja augstskolas aktīvāk iesaistīties ES līdzekļu apguvē dažādu mācību programmu izstrādē un projektu īstenošanā. 
Rīgas Tehniskās koledžas metālapstrādes 4. kursa students Aldis Berjoza, kura vaļasprieks ir programmēšana, savulaik studijas koledžā izvēlējies, jo gribējis palīdzēt ģimenei un agrāk sākt strādāt. "Kad sāku studijas, darbagaldu programmēšanu vērtēju ļoti skeptiski, es domāju, ka šeit nepalikšu, taču pēc pirmās prakses darbs man iepatikās," stāsta jaunietis. 
Pagājušajā gadā viņš sācis apgūt darbagaldu darbības programmēšanu – sastādīt programmu darbagaldiem, pēc kuras veidot detaļas. 
Pēc koledžas viņš būšot programmējamā darbagalda iestatītājs – speciālists, kas veido programmas sarežģītu detaļu izgatavošanai. A. Berjoza jau tagad strādājot izvēlētajā specialitātē un ar saņemto atalgojumu esot apmierināts. 
Tiesa gan, ne visi vienaudži, kas studijas uzsākuši pirmajā kursā, izturējuši līdz ceturtajam – no 30 pirmkursniekiem ceturtajā kursā mācoties vairs tikai aptuveni 15. 
***
Atbalsts
Uzņēmēju atbalsts inženiertehniskajai izglītībai
- uzņēmumiem jau 3 līdz 5 gadus iepriekš jāprognozē inženiertehiskās nozares attīstība un darbaspēka pieprasījums, lai mācību iestādes var laikus prognozēt un sagatavot attiecīgo specialitāšu audzēkņus (pēc vienlīdzīga partnerības principa veikt t.s. specialitāšu pasūtījumu),
- nozares asociāciju un uzņēmumu līdzšinējā veiksmīgā sadarbības pieredze sadarbībā ar augstskolām ir jāpaplašina un jāizmanto arī profesionālajā izglītībā (3. un 4. kvalifikācijas līmenī), īstenojot arī projektus par Eiropas Savienības līdzfinansējumu,
- uzņēmumiem aktīvāk jāpiedalās izglītības programmu izstrādē, sadarbojoties tiešā kontaktā ar mācību iestādēm, īstenojot kompleksu risinājumu – specialitāšu pieprasījums, izglītības programmas izstrāde, prakses iespējas un vēlāk darba vietas uzņēmumos, tajā skaitā finansiāli jāatbalsta materiāltehniskās bāzes izveide skolās atbilstoši uzņēmumu iespējām.
***
Problēma
Pašlaik Latvijas inženiernozares apzinātā problēma ir labi sagatavotu speciālistu un augstāko kategoriju speciālistu trūkums, sevišķi 
metālapstrādē un mašīnbūvē, kuri prastu strādāt ar 21. gadsimta jaunāko, modernāko tehnoloģiju un spētu konkurēt globālajā darba tirgū, vispirms jau Eiropas Savienībā. Kadru trūkums jārisina tūdaļ, pretējā gadījumā esošās inženiernozares ražotnes būs spiestas pārcelt ražošanu uz citām valstīm, kur ir pietiekami attiecīgas kvalitātes speciālistu, vai arī būs spiestas darbaspēku iepludināt no ārzemēm.

Kultūrā un zinātnē...

Latvietis rada pats savas dainas
Agnese Margēviča,  NRA  10/29/05    Latviešu tautasdziesmas moderno latvieti iedvesmo, tracina un bur Šodien, 127 gadus pēc tam, kad Krišjānis Valdemārs Maskavas latviešu pulciņā rosināja Krišjāni Baronu sākt latviešu tautasdziesmu jeb dainu vākšanu, šo četrrinžu nozīme modernajiem latviešiem variē no obligāta un dažkārt netīkama skolotājas uzdota pienākuma iekalt to uz kārtējo literatūras stundu līdz iedvesmas avotam daiļradē, patriotisma simbolam vai – gluži otrādi – kosmopolītu tracinošam atavismam. 
Mana klasesbiedre Edīte, šķiet, pamatskolas 3. klasē, kad nebija iemācījusies uzdoto tautasdziesmu, klases priekšā izsaukta, nodemonstrēja lielisku improvizētājas talantu, uz karstām pēdām sacerot tautasdziesmu par zemenīti. Skolotāja toreiz šo agrīnā talanta izpausmi neprata novērtēt un bargi norādīja, ka latvieši diez vai senatnē rīmējuši par viņiem tolaik nezināmo augu – zemeni. 
Kāda kolēģe atceras, ka viņai sava skolasbērna mājasdarbam nācies sacerēt tautasdziesmu par kādu specifisku putnu, kuram veltītu četrrindi nav spējusi atrast nevienā no daudzajiem sava grāmatskapja dainu krājumiem. "Kad aizmirsti kādu dainu rindu, tad dvēsele pati piedzejo klāt. Tautasdziesmās ir kāds mistisks spēks. Rindu atkārtojums, atskaņas tās ļauj ļoti viegli atcerēties," teic dzejnieks un dziesminieks Valdis Atāls, kuram dainas bijušas un ir liels iedvesmas avots. 
"Baidos tā domāt, bet dainas šodien vairāk tiek uztvertas kā kaut kas obligāts. Ja mēs nebūtu īpaša skola un ar dažādiem pasākumiem to īpaši neatgādinātu, bērniem tas būtu patiešām vienalga," savukārt vaļsirdīgi atzīst Viesatu Krišjāņa Barona pamatskolas sākumklašu audzinātāja Rita Gulbe. Pati sevi gan viņa dēvē par savas tautas patrioti un teic, ka mīļākā no dainām esot ar rindu "es nedošu savu zemi svešajam niecināt". 
V. Atāls uzskata, ka dainas kā kaut kas mistisks ir ar dvēseli, nevis prātu saprotamas. Pēc viņa domām, īstais brīdis sarašanai ar dainām ir agra bērnība, kad bērns, vēl klēpja vecumā būdams, tiek "iedziedāts", un dainu apguve skolā esot novēlota. Vēlāk, ja dainas cenšas atklāt pieaugušais, to diktējot vēlēšanās atšifrēt dainu mistiku, "tā ir uztveršana ar prātu, nevis dvēseli, un prāts nemaz nav gudrs". "Dainas tāpat kā pasakas ir mītiskas un mūžīgas, bet, cilvēkam pieaugot, viņš kļūst skrienošs un viņā šīs mūžības vairs nav," teic dziesminieks. 
Teātra režisors Džilindžers vispirms nosmejas par pašu faktu, ka kādam ienācis prātā viņu iztaujāt par modernā latvieša attieksmi pret dainām, un atgaiņājas, ka savu viedokli labāk neizteikšot, "lai netracinātu publiku". 
Režisors drīzāk esot kosmopolīts, nevis modernais latvietis, un "viss, kas saistīts ar folkloru", viņā izraisot "dziļu nepatiku". Tautasdziesmas, pēc Džilindžera domām, esot sacerējumi, kuriem īstais laiks pievērsties cilvēkiem pensijas gados. 
"Nē, tās mani netracina, bet arī neuzrunā. Es dainās nesaskatu ne avotu interesei, ne enerģijai, nesaskatu tajās arī kādu literāru vērtību," savu attieksmi pauž režisors. 
Reperis Gustavo, kuru, iespējams, var uzskatīt par moderno latviešu dainu rīmētāju, ar nepatiku atceras skolas gadus, kad dainas bija jāiekaļ no galvas. Nevienu dainu viņš neatminas – "man galva aizsista ar paša dainām". 
"Daina – tās ir kāda cilvēka domas, tāpat kā man galvā maisās manas rīmes. Citu domas ir daudz grūtāk iemācīties nekā savējās," spriež reperis. Viņš nav drošs, vai senču dainas var pielīdzināt tām rīmēm, kuras nu kaļ viņš. 
"Dainas, kā es to saprotu, atspoguļo tā laika pasauli, bet manas rīmes atspoguļo manu viedokli," spriež Gustavo. Savukārt V. Atāls uzskata, ka repa ātrums un dimdonīgums parāda grūstošu dvēseli, kamēr dainas ir ļoti mīlīgas savā garīgajā pietiekamībā.
KultūrziņasLīvija Dūmiņa, NRA  10/29/05Konkurss Putnu bērni. Šodien un rīt, kā arī 5. novembrī koncertzālē Ave sol un 6. novembrī Mazajā ģildē notiks konkurss Putnu bērni. Dalībnieki uzstāsies četrās vecuma grupās divās kategorijās: estrādes un akadēmiskie dziedātāji. Konkursa žūrija: profesore Anita Garanča, komponiste Selga Mence un diriģents Normunds Dreģis. Fināla koncertā Raimonda Paula un Leona Brieža dziesmu Varavīksne dziedās Ingus Pētersons. 
- Latvijas mākslinieki Berlīnē. No piektdienas līdz 23. decembrim Giedres Bartel galerijā Berlīnē būs skatāma Latvijas mākslinieku izstāde (un)dressed. Body in the Baltic photo art. To organizē Laikmetīgās mākslas centrs, un tajā piedalās Arnis Balčus, Anda Bankovska, Evelīna Deičmane, Andris Grīnbergs/Andrejs Grants, Romans Korovins, Katrīna Neiburga, Krišs Salmanis. 
- Rekordliels Okupācijas muzeja apmeklētāju skaits. Latvijas Okupācijas muzejs informē, ka šogad muzejā viesojušies jau simt tūkstošu apmeklētāju. Ņemot vērā nepārtraukto apmeklētāju skaita pieaugumu, muzejs jau bija plānojis līdz gada beigām uzņemt šādu viesu skaitu, taču minētais rekords tika sasniegts jau 25. oktobra pēcpusdienā. 
- Koncerts Pārsteidzošā Latvija. Trešdien Limbažu Sv. Jāņa baznīcā un ceturtdien Rīgas Sv. Jāņa baznīcā pulksten 19 notiks koncerts Pārsteidzošā Latvija. Piedalīsies Rīgas Doma zēnu koris, ansamblis Shady Brass Q, ērģelniece Vita Kalnciema un diriģents Mārtiņš Klišāns. Programmā J. S. Baha, V. A. Mocarta, F. Šūberta un citu komponistu darbi.Līvija Dūmiņa,  NRA  11/01/05
- Tikšanās ar Inesi Ramuti un Aigaru Vilimu. Šodien pulksten 18 Rīgas Latviešu biedrības (RLB) namā RLB Teātra komisijas cikla sarīkojumā Tikšanās ar aktieri piedalās aktieri Inese Ramute un Aigars Vilims.
- Kārļa Lakšes fotogrāfiju izstāde Krievijā. Sanktpēterburgā līdz ar Fotogrāfijas centra izstāžu zāli atklāta latviešu fotogrāfijas klasiķa Kārļa Lakšes (1892–1949) izstāde no Latvijas Fotogrāfijas muzeja krājumiem. Izstādi sadarbībā ar Latvijas ģenerālkonsulātu Sanktpēterburgā organizējis Krievijas Valsts fotogrāfijas centrs. Viens no izcilākajiem latviešu fotomeistariem Kārlis Lakše fotogrāfijās iemūžinājis neatkarīgās Latvijas 20.–40. gadu cilvēkus un poētisko gaisotni. 
- Pirmajai skandināvu vārdnīcai – 300. Pirms 300 gadiem iznāca pirmā vācu–zviedru–poļu–latviešu vārdnīca un LKA Nordistikas centrs šo jubileju aicina atzīmēt ceturtdien pulksten 18. Literārajā pasākumā piedalīsies LU profesors P. Vanags, Latvijas Kultūras akadēmijas doktorante I. Viļuma un Latvijas Kultūras akadēmijas lektors S. Karkonens Svensons.Līvija Dūmiņa,  11/04/05
- Māras Zālītes dzejas vakars. Šodien pulksten 15 un 19 Daugavpils teātra lielajā zālē notiek Māras Zālītes dzejas vakars. 
- Kultūras un informācijas portāla prezentācija. Šodien pulksten 17.30 Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā notiek kultūras un informācijas portāla www.lnmm.lv prezentācija. 
- Filma par Latvijas Nacionālo mākslas muzeju. Šodien pulksten 18 Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā dokumentālās filmas Mākslas muzejs pirmizrāde. Filmas režisore ir Una Meiberga, un tā veltīta muzeja 100 gadu jubilejai. Filma 22 minūtēs stāsta par muzeju muzejā, par kolektīva savdabo un nemainīgo dzīves ritmu, klusumu un glabāšanu.
- Egils Siliņš un Francis Šūberts. Rīt pulksten 18 koncertzālē Lielā ģilde koncerts, kurā piedalās Egils Siliņš un Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris. Programmā Franča Šūberta dziesmas. Pasaulslavenais bass F. Šūberta dziesmas simfoniskā orķestra pavadījumā Latvijā dziedās pirmo reizi. Diriģents Olari Eltss.
Izglītības ministre izlemj, ka Latvijas vēsture skolās jāmāca kā atsevišķs priekšmets 
Ilze Grīnuma,  Diena  10/29/05    Lai arī vēstures skolotāji vairākkārt lūguši nepolitizēt izglītības satura jautājumus, izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) paziņojusi — politiski pieņemts lēmums par Latvijas vēstures kā atsevišķa priekšmeta mācīšanu skolās jau no nākamā mācību gada. Piesardzīgāk iespēju tik īsā laikā pārkārtot stundu plānu, izglītot skolotājus un sagatavot virkni normatīvo dokumentu vērtē Izglītības satura un eksaminācijas centra (ISEC) direktors Māris Krastiņš. Savukārt Vēstures skolotāju asociācija un Briselē strādājošais izglītības eksperts Guntars Catlaks Dienai jau agrāk atzina, ka šī ideja ir pretrunā mūsdienīgām mācīšanas metodēm un Eiropas valstu pieredzei.
Jaunā priekšmeta saturu izstrādājusi vēsturnieka, Latvijas Tautas frontes deputātu kluba pārstāvja Jura Celmiņa vadīta darba grupa. Uz šā dokumenta pamata ministre tālāk uzdevusi rīkoties "profesionāļiem." M.Krastiņš pastāstīja — ISEC vistuvākajā laikā sastādīs rīcības plānu ar konkrētu minimālo laika posmu katram darāmajam darbam, lai jauno priekšmetu ieviestu. Pašreiz J.Celmiņa piedāvātajam projektam vairāki eksperti raksta recenzijas, jo pēdējā apspriešanā izskanēja arī virkne iebildumu pret tā saturu. Jauna vēstures priekšmeta nepieciešamību ministre un daļa vēsturnieku pamato ar vajadzību uzlabot zināšanas par savas valsts vēsturi un izkopt jauniešos patriotismu. To atbalsta arī ārlietu ministrs Atis Pabriks (TP).
Pašreiz vēsturi māca no 5.klases divas stundas nedēļā, Latvijas tēmām veltot vismaz trešdaļu laika. Skolotāji var izvēlēties, vai atvēlētajās stundās pasaules un Latvijas vēsturi mācīt atsevišķi vai tautas pagātni integrēt vispārējās vēstures kontekstā. Kā atzina G.Catlaks — tieši šī skolām dotā autonomija ir viens no lielākajiem Latvijas izglītības reformu sasniegumiem ceļā uz mūsdienīgu izglītību. 
Lai stiprinātu savas valsts vēstures zināšanas, ieviests vēstures eksāmens pārsvarā ar jautājumiem par Latviju, stāstīja M.Krastiņš. Ir virkne papildliteratūras, ir atsevišķa mācību olimpiāde, izstrādātas mācību filmas, tiek rīkoti konkursi visas valsts mērogā. Turklāt aizvadītajā pusgadā Vēstures skolotāju asociācija izstrādāja īpašu mācību programmas paraugu skolotājiem, kā, nesadalot priekšmetus, tēmas par Latviju mācīt pastiprināti. "Bija iecerēts izveidot arī īpašas skolotāju mācību materiālu mapes — gatavus paraugus stundai par Latvijas vēsturi," sacīja M.Krastiņš, bet piebilda, ka pašreizējā situācijā tas var palikt arī neīstenots.  Latviešiem sava filma par seksu 
Kaspars Zaviļeiskis,  NRA  10/31/05    Saskarsme patiesībā vēsta ne tik daudz par seksu, cik par izjūtām, kas rodas pēc tā. Vēl konkrētāk – par cilvēku savstarpējo saskarsmi pēc vienas nakts attiecībām. Iespējams, nedaudz bērnišķīgā, taču noteikti interesantā veidā.
Pēc 14 spēlepizožu noskatīšanās, pa vidu ieklausoties arī pieaicināto ekspertu viedokļos lentes dokumentālajos kadros, pārņem sajūta, ka esi redzējis modernu, stilīgu, bet ne salkani banālu filmu, kas jau priecē. Lai arī lente vēsta par dažādu vecumu, tautību un seksuālās orientācijas cilvēku izjūtām pēc tā, ko angliski mēdz dēvēt par one night stand, tā tomēr pamatā domāta gados jaunai auditorijas daļai, kurai varbūt bijusi tikai pirmā šāda veida pieredze.
Taču filmas veselīgā ironija un vieglais tonis ļauj to skatīties ikvienam. Turklāt plašāku auditoriju šim darbam spēj piesaistīt tieši pieaicinātie eksperti, kuru vidū ir gan populārais žurnālists Kārlis Streips, gan grupas Līvi ilggadējais mūziķis Jānis Grodums. Pēdējais jautrību skatītāju zālē visvairāk izraisošajā dokumentālajā epizodē dalās savā pieredzē, visai atklāti stāstot par attiecībām ar tā sauktajām grūpijām. Detaļās gan pašmāju roka veterāns neiegrimst tāpat kā citi filmas varoņi, taču viņu viedokļi krietni palīdz vairāk iedziļināties filmā izspēlētajās epizodēs, liekot arī pašam skatītājam vairāk aizdomāties par konkrēto situāciju un iedomāties sevi aktieru ādā.
Ļoti veiksmīgs filmas uzstādījums ir vairākkārtēja pievēršanās tieši kino ietekmei uz cilvēku attiecībām, kas jaunajai lentes veidotāju komandai ir ļāvis vairāk atļauties kādu vaļību spēlepizodēs, dažās no tām pat pārspīlējot ar aktieru izteikti samākslotu tēlojumu. Kā labs piemērs ir slavenā kinodarba Titāniks fragmenta izspēlēšana divu jauniešu starpā, pamostoties pēc vienas nakts sakara laivā ezera krastā.
Filmu brīžiem vispār var pielīdzināt diezgan sirsnīgai komēdijai, un tas jau arī ir vieglākais veids, kā runāt par tādu stipri vien neērtu lietu kā cilvēciskās emocijas pēc svešinieku starpā notikušām dzimumattiecībām. Nav piemirsts pat par aizvien aktuālāko tēmu – seksa tūrismu, ārzemniekus parādot diezgan īpatnā gaismā un kādam skotam no rīta lūgšanas vietā liekot noskaitīt futbola komandas spēlētāju vārdus, kā arī apvaicāties angliski nesaprotošajai latvju daiļavai, vai viņa zina vismaz grupu Depeche Mode?
Uz izcili profesionāla un perfekti noslīpēta kinodarba statusu Sas:karsme, protams, nevar pretendēt, bet neatkarīgo filmu kategorijā lentei liekams apaļš desmitnieks. Filmu noteikti ir vērts redzēt kaut vai tādēļ, lai atsvaidzinātu galvu no saldās un vienveidīgās Holivudas ekrāna produkcijas.
Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  10/31/05    
Patriks Zīskinds Kontrabass. Tulkojis Jānis Krūmiņš. AGB, 2005
Īpatnējs un žanriski nedefinējams gadījums iz nesenās pagātnes kulta rakstnieka Patrika Zīskinda daiļrades pūra. Vispareizāk to laikam būtu dēvēt par monologa formā pasniegtu piedzēruša simfoniskā orķestra kontrabasista grēksūdzi kādam neredzamam klausītājam/lasītājam. Formā ziņā miniatūrs teksts, ko tā vien gribētos dēvēt par grāmatas formātā ietērptu monoizrādi. Režisori visā plašajā Eiropā (tostarp arī Latvijā) šo darbu lasa ļoti uzmanīgi un droši vien lasīs vēl, jo izsmalcinātais literārais nieciņš piedzīvojis neskaitāmus iestudējumus uz visdažādākajām skatuvēm.
Laima Līvena Bezlaicīte, Tapals, 2005
Patīkama dāvana Laimas Līvenas dzejas cienītājiem. Bezlaicīte neprasa kādus īpašus komentārus, piebilstot vien to, ka šajā krājumā jūtama arī profesionālās redaktores un dzejas ekspertes Intas Čaklās prasmīgā roka un tvēriens. Baudiet nesteidzoties! "Šī dzīve satrauktā/ ar ķildām un ar stresiem/ ir pēkšņi saplaukusi/ ziedu čemiem vēsiem." 
Gundega Repše. Brālis. Ojārs Vācietis, Pētergailis, 2005
Kad tehnisku iemeslu dēļ Neatkarīgajā par dienu aizkavējās šā darba fragmentu publikācija, lasītāji zvanīja uz redakciju un pauda savu sašutumu. Lielais darbs nu ir paveikts, un vēstuļu formā rakstītā Gundegas Repšes grāmata sākusi savas gaitas pie lasītājiem, neraugoties uz savādiem manuskripta degšanas gadījumiem, pēkšņi nestrādājošiem izdevniecības datoriem un negaidītiem iespiedmašīnu niķiem. Vistīrākā mistika – teiktu paranormālo parādību cienītāji, bet tas nudien nav reklāmas triks lasītāju ieintriģēšanai.
Pīters Akroids. Oskara Vailda testaments. Tulkojusi Silvija Brice. Mansards, 2005
Spožais britu literatūras estēts un dumpinieks Oskars Vailds pieder tiem nedaudzajiem ģēnijiem pasaules kultūras vēsturē, kura dzīve nebeidz un nebeidz valdzināt pētniekus, rakstniekus un lasītājus. Pītera Akroida versija par izsmalcinātā dendija vētraino dzīvi nav precīzu un dokumentālu faktu apkopojums – tas ir romāns, kur autora fantāzija cieši savijusies ar O. Vailda biogrāfijas faktiem. 
Ilze Būmane-Grasmane Lilija, Baltā puķe, Nordik, 2005 
Šajā ilustratīvi bagātajā izdevumā Ilze Būmane-Grasmane stāsta par savu māti – gleznotāju un gleznošanas pedagoģi Liliju Grasmani. Dziļi personisks šis vēstījums atklāj arī laikmetu – Latvijas laiku, baigo gadu, LPSR, atmodu... Tekstu papildina vairāki desmiti krāsainu gleznu reprodukciju.
Anselms Grīns Eņģeļi dvēselei. Tulkojusi Inese Mičule. Jumava, 2005
Grāmatā aprakstīti 50 eņģeļi, kas palīdz atklāt cilvēka dvēseles bagātības. Eņģeļi dod dvēselei spārnus, lai tajā uzplauktu visi apslēptie dārgumi. Tie sargā, dziedina un atdzīvina dvēseli, tie atmodina dzīvību, kas bieži vien dus aizslēgtā kambarī. Atklājot veidus, kādos dvēsele varētu izpausties, eņģeļi parāda un attīsta katrā cilvēkā snaudošo iespēju potenciālu.
Vārdi kā pārsteigumi 
Maija Baltiņa, valodniece,  Diena  11/01/05    Labāk tomēr būtu bijis rakstīt — vārdi kā pārsteidzošais. Tad par daudzskaitļa formu "pārsteigumi" pārsteidzīgu lietojumu neiebilstu mans kolēģis prof. J.Baldunčiks. Pie tam tāds vārdu savienojums — vārdi kā pārsteidzošais — labāk iekļautos notikumā, kurš tuvojas, un stāstos par šo notikumu — par Pārsteidzošo Latviju Francijā. Kaut izdotos! Tik daudz izdomas, pūļu, enerģijas un līdzekļu ieguldīts.
Ar vārdiem kā pārsteigumiem, ar vārdiem kā pārsteidzošo ir pavisam citādi — it kā paši no sevis zib un ņirb apkārt, spēj tik visus uzlasīt un sarindot slejai atvēlētajās rindiņās. Vai tad tas nav pārsteidzoši vienmēr (un vienmēr tas tiek darīts it kā no jauna), kad vienas un tās pašas izjūtas izsaka dažādiem vārdiem. Piemēram, ir tādas sargājamas un saudzējamas attiecības, un ir vārdi, ar kurām tās nosauc, — tuvība, tuvums. Šajās dienās pārsteidz spēks, ar kādu divas gudras sievietes, divas spilgtas mākslinieces spēj atmest visu lieko, lai tiktu klāt šī jēdziena viducītim. Pārsteidz, ka tā viena — Tējas sēnes asociācijas dibinātāja (atcerieties — bija tāda!) sajūt tuvības jēdziena sāpīgo daļu un nosauc to — vientulība. Tā otra — veiksmīga citu mākslinieču gleznotāja ar vārdiem — uztic mums to dārgo, ko viņa saredz jēdzienā tuvība, un nosauc to — brālis.
Mani pārsteidz bagātā epitetu un sinonīmu virkne, kura veidojas tikai pēdējā laikā lasītiem un dzirdētiem pārsteidzošiem vārdiem. Atzīsimies, vai tad nav pārsteidzoši un jauki uzzināt (ja nav bijis zināms), ka Kaligula vienlaikus ir arī Zābaciņš. Par to parūpējās Silvija Radzobe. Pārtulkodama/atgādinādama, ka latīņu valodā Kaligula nozīmē Zābaciņš, Silvija Radzobe rada pārsteidzošu iespēju vieglāk izprast un uztvert metaforu recenzijas virsrakstā Zābaciņa peļu slazdi Dailes teātrī. Lūk, tā. Vai cits piemērs, ko var atcerēties (ja bija piemirsies) — par Pīlīti Penelopi M.Atvudas Penelopiādē. Tas labi, ka tulkotāja Ingūna Beķere palikusi pie pamazināmā vārda formas — pīlīte. Te atļaušos atsaukties uz Paulu Bankovski. Viņš slavē savus spalvas brāļus (konkrētajā tekstā Zigmundu Skujiņu), kad daudzām, pat pārsteidzoši daudzām sīkām detaļām rakstnieks (mūsu gadījumā — tulkotāja Ingūna Beķere) ļauj uzmirdzēt. Tā arī Pīlīte Penelope ir ne vien neprātīgi uzticīga (ko visi zinām), bet izrādās, arī veiklā īskāja Odiseja īstena līdziniece prāta veiklībā un rīcībā.
Protams, daudzus pārsteigs, (un jau ir pārsteidzis) bargais un spēcīgais spēriens (K.Vērdiņa vārdiem izsakoties), ar kādu dzejas vārdus pie lasītāja raida Rihards Bargais. Nu, jau uzvārds viņam to ļauj — var tā viegli atgaiņāt sašutušos. Bet vieglāk izprast dzejoļu krājumā visu pārsteidzoši tieši nosaukto, ja atrod atslēgas vārdus. Un tie ir (protams, man tā šķiet): "Visu laiku es neesmu tāds. Mīlestība dus manās karstajās krūtīs." Tad var ieklausīties, ko raksta recenzents, ka krājumā Labi vārdi starot staro skaidrā vienkāršībā.
Vārdi "pārsteidzošais", "pārsteigums" paši par sevi ir tā vērti, lai pie tiem pakavētos. Tiem veidojas savdabīgas salīdzināmās pakāpes. Un vieni no vārdiem, kuri šajā salīdzināmo pakāpju rindā iekļaujas, ir "šoks", "šokēt", "šokējošs". Esam tos sākuši lietot, kad runājam un arī rakstām par lietām un notikumiem, kuri mūs pārsteidz ļoti, visvairāk, visgaidītāk vai gluži pretēji — kad neesam tos gaidījuši. Šoreiz par kādu negaidītu pārsteigumu, tādu kā vārdisku šoku. Un gadījums ir šāds. No rīta cēlos, āvu kājas (kā dziesmā) un devos skatīt, kas vārdu pasaulē jauns. Jā! Ir, kā ne! Turpat uz netāla stūra saukļu stabs mani uzrunā: "Dzimusi pirkumiem!" Vai nav pārsteidzoši spēcīgi izvēlēts mana prāta un rīcības sasaistīšanas sauklis. Valodniecībā šis piemērs noder, ja runā par kontekstuālajiem antonīmiem. Ja kāds atceras grāmatu par neparasto sievieti ar neparastu aizraušanos — lauvu dzīves izpēti —Dzimusi brīvībai). Sauklis "dzimusi pirkumiem" taču vistiešākajā veidā ietver slēptu nozīmi — dzimusi nebrīvei. Ar pārsteidzošu veiklību antonīmu pārī savīti divi vārdu savienojumi — dzimusi brīvībai un dzimusi pirkumiem. Lasi: dzimusi nebrīvei. Te tad šoreiz beigšu.
P.S. Tējas sēnes asociācijas dibinātāja ir Kristīne Neiburga, kuru tagad dēvē par pārsteidzošo K.Neiburgu. Pieminētā gleznotāja ar vārdiem ir atkal daudziem ar savu grāmatu Brālis pārsteigumu sagādājusī rakstniece Gundega Repše.

Izstāde un seminārs par Raiņa viesošanos Palestīnā 
Henrieta Verhoustinska,  Diena  11/02/05    Nacionālajā teātrī, gaidot Raiņa lugas Jāzeps un viņa brāļi pirmizrādi, 3.novembrī notiks seminārs Rainis Svētajā zemē un tiks atklāta izstāde par dzejnieka viesošanos Palestīnā 1929. — Raiņa nāves — gadā. Seminārā Izraēlas vēstniecības Latvijā pārstāvis Dāvids Levi ieskicēs XX gs. 20.gadu vēsturisko situāciju vēl nedibinātajā Izraēlā. Latvijas goda konsuls Izraēlā Asafs Kaspi dalīsies atmiņās par savu vecotēvu Mordehaju Kaspi, kas Raiņa ceļojuma laikā bijis Latvijas konsuls Jeruzālemē.
Par Raini Svētajā zemē referēs vēsturnieks Aivars Stranga, LU Jūdaikas studiju centra pārstāvis Valts Apinis analizēs agrīno jūdu un kristiešu leģendu klātbūtni lugā Jāzeps un viņa brāļi, muzeja Ebreji Latvijā vadītājs Marģers Vestermanis, atsaucoties uz Aspazijas interviju 1929.gadā, stāstīs par tēmu Rainis un ebreji. Lugu Jāzeps un viņa brāļi analizēs arī filoloģe Ilona Miezīte, kā arī teātra zinātnieks Viktors Hausmanis, kurš ieskicēs lugas iestudēšanas vēsturi Latvijā. Ar diskusijas rosinājumu seminārā piedalīsies arī literatūras zinātniece Gundega Grīnuma.
Māras Ķimeles iestudējuma Jāzeps un viņa brāļi pirmizrāde Latvijas Nacionālajā teātrī būs 4.novembrī.

Izstādes  
Maija Rudovska,  NRA  11/02/05    
- Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā pirmdien tika prezentēts Tukuma muzeja kolekcijas katalogs, kas tiek izdots par godu Tukuma muzeja 70 gadu jubilejai. Tukuma muzeja kolekciju var uzskatīt par nozīmīgāko Latvijas profesionālās mākslas kopumu ārpus Rīgas. Katalogā (izdevis apgāds Neputns) raksturota muzeja un gleznu krājuma vēsture, sniegts muzeja kolekcijas vērtējums, teksta daļu papildina 70 krāsainu reprodukciju. Tukuma muzeja kolekcijā pārstāvēts plašs autoru loks: J. Feders, J. Rozentāls, V. Purvītis, J. Valters, A. Štrāls, V. Matvejs, J. Kazaks, Ģ. Eliass, J. Liepiņš, V. Tone, R. Suta, K. Miesnieks, E. Kalniņš, L. Svemps, A. Artums un vēl daudzi citi pazīstami mākslinieki. Kataloga vāka noformējumā redzama Tukuma muzeja dibinātāja Leonīda Āriņa glezna Dārzi.
- Rīgas galerijā skatāma mākslinieka Rituma Ivanova jaunāko darbu izstāde Exposed/Apskatāms!. Tajā aplūkojamas gleznas, fotogrāfijas un video. Attēlā – Linda. 
- Salonā Māksla aplūkojama gleznotājas Ingas Jurovas personālizstāde Fuksijas. I. Jurova (1972) studējusi Latvijas Mākslas akadēmijā A. Naumova un K. Zariņa glezniecības meistardarbnīcā, 2000. gadā ieguvusi mākslas maģistres grādu. Izstādēs piedalās kopš 1996. gada. Izstādē redzamie darbi veltīti fuksijas ziedam – eksotikas un sievišķības iemiesojumam, kas atceļojis no Dienvidamerikas. 
- Valmierā, galerijā Laipa, apskatāma Daugavpils rajona mākslinieku asociācijas (DRMA) darbu izstāde. Tā izvietota divās telpās: VAS Latvenergo Ziemeļu elektrisko tīklu pārvaldē Raiņa ielā 14 un galerijā Laipa. DRMA (dibināta 1998. gadā) ir profesionāla radoša organizācija, kas apvieno 32 dažādu nozaru, vecumu, skolu māksliniekus: gleznotājus, grafiķus, tēlniekus, tekstilmāksliniekus, keramiķus, scenogrāfus, dizainerus. Tās mērķis ir veicināt jaunradei labvēlīgus apstākļus, popularizēt biedru radoša darba rezultātus, aizstāvēt mākslinieku radošo brīvību, morālās, ekonomiskās, sociālās tiesības un profesionālās intereses. Izstādē Valmierā piedalās gleznotāji, tēlnieki, tekstilmākslinieki un keramiķi. Attēlā – L. Bauļina darbs Frizētava. 
- Jūrmalas pilsētas muzejā ceturtdien pulksten 17 atvērs fotogrāfu Zentas Dzividzinskas un Alises Tīfentāles jaunāko darbu izstādi Akmens sievietes. Izstādē satiekas divas autores, kas pārstāv atšķirīgas paaudzes un atšķirīgu skatījumu uz dzīvi un mākslu, bet starp kontrastiem slēpjas arī vienojošas nianses attieksmē un tēmas izvēlē. Zenta Dzividzinska fototehnikā strādā kopš 1964. gada un ir pirmā māksliniece Latvijā, kas pārliecinoši izmantojusi lielformāta fotogrāfijas efektu. Rakstniece un mākslas kritiķe Alise Tīfentāle savos darbos fotogrāfiju kombinē ar rakstīto vārdu. Izstādē būs redzami pagājušajā gadā tapuši darbi. 
- Latvijas Nacionālā mākslas muzeja izstāžu zālē Arsenāls svētdien pulksten 15 izglītības programmas Svētdienas sarunas muzejā ciklā Meistars un viņa laiks notiks tikšanās ar gleznotāju Maiju Tabaku. Māksliniece dalīsies savās pārdomās par portretu glezniecību.
Pozitīvi agresīva kultūra.lv
Kristīne Matīsa,  NRA  11/03/05    Latvijai sevi pasaulē jāreklamē ar kultūru, nevis sekstūrismu.
Kopš vakardienas Latvijas kultūras ainavā parādījies vērā ņemams papildinājums – vortāls www.kultura.lv. Apsveicams solis uz priekšu Latvijas kultūras elektronizācijā un kultūrtūrisma veicināšanā, tomēr to nevajadzētu uztvert ar nekritisku sajūsmu.
Jaunais vortāls tika atvērts dienā, kad Francijā sākās festivāls Pārsteidzošā Latvija, jo šis festivāls kalpojis par vienu no stimuliem lapas veidošanai – tas apliecina valsts nodomus sevi intensīvi un pat agresīvi reklamēt pasaulē ar kultūru, nevis sekstūrismu, kā ironiski piebilda kultūras ministre Helēna Demakova. Šīs lapas izveidošanu ministre uzskata par politisku panākumu, jo arī Ekonomikas ministrijā viņai beidzot negribīgi piekrituši, ka kultūrtūrisms Latvijai ir ļoti perspektīvs attīstības ceļš. Tāpēc arī vortāls galvenokārt vērsts uz ārzemju lietotājiem, pagaidām tur informācija lasāma latviešu, angļu un franču valodā, bet nākamgad tām pievienosies spāņu, vācu un krievu valoda. 
Vortāla kultura.lv izveidošana ir svētīgs darbs ar plašu un atraktīvu informācijas izkārtojumu, priecē skats nākotnē, ko sniedz sadaļa 21. gadsimta projekti, nekautrējoties no mūsu ambiciozajiem plāniem par Gaismas pili, koncertzālēm Rīgā un Liepājā, Laikmetīgās mākslas muzeju un citiem projektiem. Jācer, ka tie kādreiz arī tiks realizēti un pelnīti pārcelsies sadaļā Latvijas kultūras ikonas, kur pašlaik jau var uzzināt par dziesmu svētkiem, Rīgas jūgendstilu, Pedvāles muzeju, grupu Prāta vētra, Jāņiem utt. – skat. vortālā, turklāt lielai daļai no šīm ikonām ar laiku būs pieejams arī videomateriāls. 
Ļoti noderīga sadaļa ir kultūras pasākumu kalendārs, jo varbūt tieši te paši Kultūras ministrijas ļaudis pamanīs, ka reizēm šajā kalendārā gadās muļķīgi sabiezējumi, svarīgiem notikumiem pārklājoties, tāpēc būtu labi tos ne tikai bezkaislīgi reģistrēt, bet arī daudzmaz koordinēt.
Pazīstot mediju interesi par skandāliem, arī vortāla prezentācijā viens sižets tika piespēlēts – ministre izstāstīja, ka pirmo Ērika Stendzenieka koncepciju esot noraidījusi kā senilu. Protams, mediji uzķērās, lai gan tas šī vortāla sakarībā nepavisam nav būtiskākais jautājums. Tāpat arī tas, ka droši vien šķēpi tikšot lauzti par sadaļu Personības – "ļaudis, pēc kuriem pasaule pazīst Latviju". 19 personību gan pirmajā acu uzmetienā šķiet pamaz, taču būsim objektīvi – nemaz tik pārāk daudz nav to latviešu, kuru vārdi kaut ko izteiktu kādam ārpus Latvijas. Vortāla piedāvātais komplekts ir cienījams un pēc šķēpu laušanas neprasās. Gluži personiska sāpe man tikai par to, ka latviešu kino te netieši pārstāv vienīgi Vija Artmane, bet es arī labi saprotu, ka, piemēram, Rolands Kalniņš nav pārdodams (bet Juris Podnieks vai Hercs Franks?). 
Tomēr vienu kārtīgu šķēpu man gribētos salauzt, runājot par sadaļu Mantojums, un tā laikam ir konceptuāla problēma. Tekstus par sadaļā iekļautajām tēmām – teātri, kino, deju, arhitektūru utt. – rakstījusi Laima Muktupāvela. Viņai šis pienākums acīmredzot uzticēts tāpēc, ka Laima ir izcili talantīga rakstniece (es arī piederu pie viņas faniem!), bet tas nozīmē tikai to, ka forma šeit uzskatīta par svarīgāku nekā saturs. Jo, kā pati rakstniece godīgi atzina preses konferencē, viņa nevar būt speciāliste pilnīgi visos jautājumos, tāpēc esot daudz konsultējusies, zvanot un jautājot (lai gan, lai pareizi uzrakstītu kinorežisora Ivara Kraulīša uzvārdu, būtu pieticis ieskatīties enciklopēdijā Teātris un kino). Tomēr te nu arī uzpeld pēdējā laikā tik uzkrītošā tendence, kas smagākos gadījumos jau robežojas ar diletantismu – nozares nespeciālists neredz visu lauciņu kopumā, bet pieķeras nejaušiem faktiem, kas nu acumirklī pagadījušies pie rokas, tāpēc teksts ir pilns ar sīkām, bet kaitinošām blusām. It kā jau nav nekāds noziegums, ja Andri Slapiņu pieskaita spēlfilmu operatoriem, Avārijas brigādes režisoru Jāni Cimermani nosauc par mākslinieku un zelta fondā ieraksta Gunāra Pieša Maiju un Paiju, bet ne Pūt, vējiņi!, tomēr uzticību šajā sadaļā iegūstamajai informācijai tas nevairo. Lūdzu atvainot par koncentrēšanos uz kino nozari, citās es šādas blusas varbūt nepamanīšu, bet kur ir garantija, ka tur tādu nav? Tāpēc diezgan atturīgi jāvērtē KM Kultūrpolitikas departamenta vadītājas Daces Vilsones ieteikums šo sadaļu lietot "izziņas avotu meklētājiem, gatavojot referātus". 
Protams, kā mierināja prezentācijas dalībnieki, te nekas nav akmenī iecirsts un informāciju katru dienu var labot un papildināt, uz to arī cerēsim. Būtu ļoti žēl, ja visādi citādi svētīgais darbs izšķīstu paviršībā ar galveno uzdevumu "izstāstīt visu ārzemniekam tā, lai viņš klausoties neaizmieg ar seju salātos".
Marija atmodina laukakmeņus, un festivāls ir sācies 
Dita Arāja,  Diena  11/03/05     Atmodinātus ar Marijas Naumovas dziedātu dziesmu — tādus parīzieši trešdienas vakarā ieraudzīja Latvijas runājošos akmeņus. Akmeņi, kas izvietoti Palais Royal laukumā blakus Luvrai, Francijas galvaspilsētas iemītniekus izklaidē jau vairākas dienas, taču trešdienas vakarā notika festivāla Pārsteidzošā Latvija oficiālā atklāšana ar abu valstu amatpersonu svinīgajām uzrunām. 
Pirms tām akmeņi gulēja. Kaut miegā, tomēr, kā jau dzīvām būtnēm pieklājas, viņu sejas, mainot grimases, bija aktīvi sekojušas līdzi sapņiem. Un tad nāca M.Naumova, kas parīziešiem vēstīja, ka akmeņi ir no Latvijas, un ar dziesmu aizmigušos modināja. Un akmeņi bija spiesti atvērt acis un aptvert, kurā pasaules malā nokļuvuši. Un kopīgi, kā jau tas ierasts ik apaļā stundā, nodziedāt dziesmu par bēdas likšanu zem akmeņa. 
Dziedāja arī populārās grupas Cosmos puiši. Un franči runājās ar akmeņiem, un bērni pieglauda pie tiem galvas, jo viņiem šķita — akmeņi tiešām sarunājas. Un visi baudīja Latvijas melno balzamu un rupjmaizi. "Neticamākais, ka franči mūs uztver kā pilnīgi līdzvērtīgus, pieņem tieši tādus, kādi esam," saka Latvijas kultūras programmas koordinatore Vita Timermane–Moora. 
Vienlaikus ar Parīzē atklāšanas svinībās dziedošajiem laukakmeņiem Latvijā festivālu simboliski ieskandēja Rīgas Doma zēnu kora balsis koncertā Limbažu luterāņu baznīcā. Latvijas zēni jau pēc dažām dienām dziedās Parīzē. Varbūt arī kopā ar laukakmeņiem.

Daugavpils universitāte ar ES atbalstu saņem modernākās ierīces 
Anna Rancāne,  Diena  11/04/05    Daugavpils universitātes Dabaszinātņu fakultāte šonedēļ saņēmusi pirmo pētniecības aparatūru, kas iegādāta par Eiropas Reģionālā fonda programmas Atbalsts zinātniskās infrastruktūras modernizēšanai valsts zinātniskajās institūcijās piešķirtajiem līdzekļiem. Kā Dienu informēja DU zinātņu prorektors Arvīds Barševskis, projekta Bioloģisko resursu centra izveide ietvaros saņemtie trīs Zeiss firmas digitālie stereomikroskopi ir līdz šim pati modernākā aparatūra Latvijā, un tie tiks izmantoti institūta entomoloģiskajiem pētījumiem. 
Viens šāds mikroskops maksā vairāk nekā 36 000 latu, bet kopējās projekta izmaksas ir 
176 000 latu, no kuriem 75% tiek finansēti no ES struktūrfondu līdzekļiem, bet 25% līdzekļu piešķīris valsts budžets. Jauns zinātniskais aprīkojums ir paredzēts arī citām pētniecības laboratorijām. 
Kā uzsvēra A.Barševskis, šis aprīkojums ir nozīmīgs atbalsts Latvijas zinātnei, jo beidzot Daugavpils studenti varēs strādāt ar pasaules līmeņa aparatūru, kas uzlabos pētījumu rezultātus, kā arī ieinteresēs jauniešus studēt dabaszinātnes. Viņaprāt, eksaktajām zinātnēm ir liela nākotne, jo jau šobrīd gan Latvijā, gan arī citur ES arvien vairāk pietrūkst speciālistu vides zinībās un bioloģijā, taču vidusskolu absolventi vairāk izvēlas studēt humanitārās zinības. Daugavpils universitāte ir vienīgā valsts akreditētā mācību iestāde Austrumlatvijā, kas realizē visu līmeņu akadēmiskās studiju programmas bioloģijā un akadēmisko bakalaura programmu vides zinātnē.

Zaudēto iespēju vēsture
Arno Jundze,  NRA  11/04/05    Patīk tas mums vai ne – Raiņa traģēdija Jāzeps un viņa brāļi ir simptomātiska latviešu sabiedrībai gan sava laika kontekstā, gan mūsdienu skatījumā. 
Vēsturiski tas ir stāsts par nodevību, kuras dēļ, dalot sievietes un ideoloģijas, dažas sabiedrībā pazīstamas personas nodod/padara par grēkāzi kādu citu tikpat pazīstamu talantīgu un apdāvinātu. Šim vēstījumam ir visai pamācoša morāle. Ne viss ir zelts, kas spīd. Nodotajam spožajam intelektuālim nodevība kļūst par pakāpienu ceļā uz nemirstību, bet nodevējam – pirmais pakāpiens vardarbīgu un asiņainu teoriju lejupceļā, kas viņa lielisko prātu drīz novedīs strupceļā un aizmirstībā.
No nedaudz vēlāka laika Jāzepam līdzi nāk vēstījums, kas sniedz atbildi uz jautājumu, kāpēc latviešiem nav Nobela prēmijas laureāta. Tāpēc, ka maza tauta sevi spēj pieteikt vien tad, ja ir šajā mērķī vienota. Kad karaliskā akadēmija atļāvās neiedot pelnīto prēmiju Sillanpē, satracinātie somu studenti esot atļāvušies maķenīt iedunkāt zviedru profesorus. Sillanpē prēmiju dabūja. Bet lielā Raiņa laikabiedri zviedru profesorus nedunkāja. Gluži otrādi! Viņi darīja visu, lai pagrūstu dzejniekam kāju priekšā. Neaizsūtot manuskriptu, piebremzējot vienu lietu, ignorējot citu. 
Cik laikmetīgi skan – paklupināt, nepalaist, atmaskot, pasludināt par katastrofu un izgāšanos, jo, nedod dievs, izlauzīsies, pamanīs, novērtēs. Tad labāk bedrē – tāda ir šī otra stāsta morāle. 
Trešais stāsts ir par Raiņa Jāzepa piedošanas vēsti. Tā tagad tiek nolikta mūsu posttotalitārās un postkomunistiskās sabiedrības priekšā brīdī, kad vispārējā atmaskošanas paranojā par čekas maisiem tiek pasludināta veca, selektīva un nodzeltējusi rakstnieku korespondences čupiņa. Nu gan reiz uzzināsim, par kādu naudu kurš reiz pircis šlipses, bet meli jau nenesīs piedošanu. Kāda būs šī stāsta morāle, to drīz piedzīvosim. 
Un vēl. Iespēju konvertēt Raini tādā mērogā, kā dzejnieks to būtu pelnījis, noplederēja viņa kaunīgie laikabiedri. Šis vilciens ir aizgājis, lai kā mēs vēlētos labot vēsturisko netaisnību. Soda nauda, ko maksājam par senču nenovīdību, kas joprojām vairojas procentos, ir Latvijas tēla neatpazīstama. 
orāle acīmredzama – nemetiet bedrē Raiņus, kas dievam ir mīļāki un tāpēc talantīgāki. Jāzeps un viņa brāļi. Aizkulises
Līvija Dūmiņa,  NRA  11/04/05    ".. no vienas Jāzepa runas sāku pats raudāt un tik stipri uztraucos, ka nevarēju nemaz domas koncentrēt"
"Kur tāda viela, kā Jāzeps vēl? Kur tāds iekšējs dzinējs spēks uz mērķi, kā še atriebe? Pa lielākai daļai tikai biogrāfija, bet vajga dziņu!" 
(Rainis)
Kopš Raiņa traģēdijas Jāzeps un viņa brāļi pirmiestudējuma aizritējuši 85 gadi. Sagaidot šā vakara jauno Jāzepa versiju Māras Ķimeles režijā NT, nopurināsim vēstures putekļus, lai ielūkotos grūtajā lugas tapšanas procesā un skatuves liktenī. Ar Raiņa asarām, atriebes alkām un latvisko nenovīdību.
Zelta zirgu, Induli un Āriju un Pūt, vējiņi! Rainis raksta ne ilgāk kā dažus mēnešus, bet ar traģēdiju Jāzeps un viņa brāļi tik raiti vis neiet.
Pirmās ieceres, kā Rainis atzīst 1925. gada lugas izdevuma priekšvārdā, fiksētas jau 1906. gadā. Pēc trīs gadiem uzrakstīti pirmie – trešā cēliena – fragmenti. Šāda pieeja Rainim nepieciešama tāpēc, ka vispirms centies veidot "krīzi" jeb "augsti", "jo no turienes vislabāk pārredzamas abas lejas un nokāres". 
Drīz seko pirmais pārtraukums – 1909. gada rudenī Rainis no Jaunā Rīgas teātra direkcijas saņem uzaicinājumu rakstīt saulgriežu pasaku, un pat nepilna mēneša laikā top Zelta zirgs. Nākamajā gadā darbs pie Jāzepa tiek turpināts, taču jau 1911. gadā atkal pārtraukts, lai pievērstos Indulim un Ārijai. Rakstnieks izvirzījis sev mērķi Jāzepu pabeigt 1912. gadā, taču iecerei nav lemts īstenoties. Nesanāk. ".. no vienas Jāzepa runas sāku pats raudāt un tik stipri uztraucos, ka nevarēju nemaz domas koncentrēt. Tad zināms laiskums to ņēma par iemeslu nestrādāšanai," – tā Rainis savā dienasgrāmatā raksta 1912. gada martā, un ieraksti ar līdzīgu saturu ir vairāki. Nākamā gada sākumā Rainis pilns enerģijas ķeras atkal klāt Jāzepam, Jaunais Rīgas teātris lugu jau gaida. Taču drīz vien dzejnieks ir izmisis: "Man vajadzētu jauna dzinuļa, lai uzmodinātu darba prieku. Jāzeps vairs nemodina. Par daudz reiz laupīts. Par daudz In. (Iniņš – Aspazija) teicis, ka varu arī palikt nerakstījis. Nu ir." Taču izmisuma brīži mijas ar uzvaras saldumu: "Es pabeidzu Jāzepa 1. cēlienu un esmu laimīgs, ka tas notika arī noliktajā dienā. Tomēr es spēju panākt. Un diemžēl tomēr – arī vakar nespēju atturēties no avīžu lasīš. Liels prasījums pēc kādas atpūtas un patikas." Drīz Jāzeps tiek nomainīts pret Pūt, vējiņi!.
Rudenī Rainis turpina lugu, taču rodas atkal citi darbi, un 5. cēliens ir gatavs 1914. gadā. Pēdējā lugas versija gan datēta ar 1919. gadu, kad tā pirmoreiz publicēta un tai pievienots tehnisku iemeslu dēļ 1915. gadā nepublicētais Dinas skats. 
Tātad, skaitot no pirmo fragmentu tapšanas, Rainis Jāzepu un viņa brāļus rakstīja piecus gadus. Protams, savu tiesu prasīja senebreju un senēģiptiešu vēstures, mitoloģijas, reliģijas un folkloras studijas, taču galvenais grūtību iemesls ir lugas personiskais raksturs. Jāzeps un viņa brāļi tiek uzskatīta par vienu no personiskākajām Raiņa lugām. Jāzepa jautājums – atriebt vai piedot – ir Raiņa pārdzīvojumu radīts, jo par labāko draugu uzskatītais Janis Jansons-Brauns viņu nodod, un šis pāri nodarījums dedzina Raini visu atlikušo mūžu. Biogrāfiskā romāna Rainis un viņa brāļi autors Roalds Dobrovenskis secina: "Ja Rainis nebūtu uzrakstījis neko citu kā tikai Jāzepu un viņa brāļus, pietiktu arī ar to. Šī traģēdija tika rakstīta tā, it kā autoram pirmo un pēdējo reizi būtu dota iespēja pateikt visu, ietilpināt sevi visu dzejas rindās, sevi un – pasauli, arī visu."
Tāpēc arī Rainim vēlāk nav paticis iet uz Jāzepa izrādēm. 
Līdz ar lugas pabeigšanu sākas nedienas tās ceļā uz skatuvi. Jāzeps un viņa brāļi 1914./1915. gada sezonā iekļauta Jaunā Rīgas teātra repertuāra plānā, taču cenzūra lugu iestudēt aizliedz. Iemesls – izmantots Bībeles sižets.
Par lugas iestudēšanu var sākt domāt 1919. gadā, kad beidzies Pirmais pasaules karš un Rīgā nodibināts Padomju Latvijas Strādnieku teātris. Sezonu plānots atklāt ar Jāzepu, taču atkal liktenis nav labvēlīgs – komunistus patriec vācieši, un teātris darbību beidz. 
Pirmiestudējums notiek, Rainim no emigrācijas atgriežoties Latvijā. 1920. gada rudenī režisors Aleksis Mierlauks sāk darbu, izrādes skatuves ietērpu gatavo Jānis Kuga. Un atkal sarežģījumi – šoreiz scenogrāfa un Raiņa attiecībās. Teātra repertuāra komisija nav varējusi saskaņot Jāzepa uzvešanas laiku, tas bremzējis arī scenogrāfa darbu. J. Kuga ieteicis mākslinieku Arturu Cimermani, jo pats bijis aizņemts citā darbā, tomēr cerējis, ka vēlāk varēs turpināt pats. Kā noprotams pēc J. Kugas un Raiņa sarakstes, dzejnieks šos apstākļus nav zinājis, izdarījis secinājumus un Kugam raksta: "Jums vajaga labāk dekorēt lugu, kurai nava pretenziju uz patstāvīgu vērtību. Tā jums būtu laba reklāma." Savukārt Kuga atbild, ka, pie mazvērtīgām lugām strādājot, viņam reklāma būtu lielāka, un samiernieciski jautā: "Bet par to, ka mums uz priekšu vairs neiznāks kopā strādāšana, Jūs taču pavisam no manis nenovērsīsaties?" Vēlāk Aspazija par Jāzepa pirmiestudējumu raksta, ka Kuga kā gleznotājs "tik kongruenti salejas" ar dzejnieku, ka abi ir nešķirami "un arvien mums dos ko jaunu".
Sākotnēji Jāzepa lomu režisors iedalījis Vilim Segliņam, taču Rainim šis Jāzeps neesot paticis un režisors izvēlējies divus dublantus – A. Amtmani-Briedīti un J. Ģērmani. V. Segliņš vēlāk pats no lomas atteicies. Savukārt J. Ģērmanis patīk kā Aspazijai, tā Rainim. 17. novembrī pirmizrādē spēlē J. Ģērmanis, Asnate – Lilija Ērika, Dina – Mirdza Šmithene. 
Pirmizrādi noskatās arī Biruta Skujeniece un raksta "mīļajam draugam, lielajam Rainim": "Aiz visa jūtu Tevi. Un es zināju Tevi – ik teikumā, ik jūtā, ik domu dzirkstī un visā lielajā uzbūvē, visa rakstura attīstībā." 
Ir tapis viens no monumentālākajiem uzvedumiem teātra pirmajos darbības gados, un izrāde repertuārā noturas līdz pat 1933. gadam. Astoņus gadus pēc pirmizrādes notiek Jāzepa un viņa brāļu 100. izrāde. 
Citi iestudējumi. 
Pasaulē
Pagājušā gadsimta 20. gados visai bieži atklātībā parādās informācija, ka ārzemju teātri vēlas iestudēt Raiņa traģēdiju, taču vēlamības izteiksme iestudējumā parasti nepārvēršas. Reiz Rainis pat atteicies no sava autorhonorāra, lai tik luga tiktu iestudēta. 1925. gada 22. maijā Jāzeps tiek parādīts Jaunajā Skalas teātrī (The New Scala Theatre). Kaut arī kritiķi izrādi novērtē pozitīvi, nākamās izrādes neseko. 
1925./1926. gada sezonā Jāzepu repertuāra plānos iekļauj Prāgas Vinohradas teātris. Taču iecere atkal nerealizējas, un te nu sprunguļus Raiņa lugai ceļā met viņa tautieši. Proti, Latvijas sūtniecības darbinieki no Čehoslovākijas 1926. gada sākumā Rainim raksta: ".. pateicoties mūsu Nacionālā teātra direkcijas nolaidībai, šīs jūsu lugas uzvešana Prāgā ir tikusi atlikta uz nenoteiktu laiku. Neskatoties uz konsulāta septiņreizējo lūgumu Nacionālā teātra direkcija nav atradusi par vajadzīgu piesūtīt lugas Jāzeps un viņa brāļi eksemplāru līdz ar strīpojumiem, kas tikuši izdarīti pie pirmizrādes [..]." Fakti liecina, ka nolaidība bijusi apzināta – 1925. gada 17. jūlijā Rainis Nacionālā teātra direktora amatu bija atstājis, bet jaunā vadība ar direktoru Arturu Bērziņu priekšgalā dažādu iemeslu dēļ nav gribējusi propagandēt iepriekšējā direktora daiļradi ārzemēs... Direktors atklāti rakstīja, ka nepiekrīt Raiņa traģēdijas uzvešanai ārzemēs, visādi centās to aizkavēt un tomēr ar lielu nokavēšanos prasīto eksemplāru uz Prāgu aizsūta, taču tosezon jau ir par vēlu. Arī nākamajā sezonā lugu neiestudē. 
1927. gadā Jāzepu grib iestudēt viens no Losandželosas teātriem, taču pirmizrāde neseko. 
1966. gadā Jāzeps un viņa brāļi tiek iestudēts Igaunijā – Tartu teātrī Vanemuine. 
Pavisam nesen – 2000. gadā – Raiņa Jāzepu Jura Kronberga tulkojumā teātrī Orion Stokholmā ar multikulturālu aktieru ansambli no Ugandas, Ķīnas, Irānas, Čīles, Polijas un Zviedrijas iestudēja Laršs Rudolfsons. Viņš atzinis: "Man šķiet, ka Raiņa luga uzrunā mūsu laikmetu. Tas ir lielisks, plaša atvēziena darbs, rakstīts ar degsmi, kādas nav pat Šekspīram."
Citi iestudējumi. Latvijā
1929. gadā lugu iestudē Ziemeļblāzmas amatieru trupa Vecmīlgrāvī, 1930. gadā – Daugavpils un Jelgavas teātri. 
1933. gads uzskatāms par otro nozīmīgo gadskaitli Jāzepa skatuves vēsturē, jo to Dailes teātrī iestudē un Jāzepa lomu sev iedala Eduards Smiļģis. Izrādes scenogrāfs O. Skulme, Asnates lomā – L. Bērziņa, Dina – B. Ozoliņa vai E. Bramberga. E. Smiļģa Jāzeps "Hebronā ir brīnišķs sapņotājs, dzejnieks, kura klusinātais maigums pārspēj tēla ārējās kontūras un tikai daži vara toņi balsī atgādina spēcīgo pilnbriedumu; tas Ēģiptē mums parādās dziļā iekšējā cīņā, kas, ārēji klusināta, beigās pārvēršas simboliskā veidolā. Tēlojums bagāts un dziļi iespaidīgs." 
Togad Jāzepu uzved arī Ziemeļlatvijas teātrī Valmierā.
Pēc 23 gadiem – 1956. gadā – pie Jāzepa jau režisora ampluā atgriežas A. Amtmanis-Briedītis un iestudē traģēdiju tolaik Akadēmiskajā drāmas teātrī ar A. Spertāla dekorācijām. Jāzepa lomai režisors izraudzījies Jūliju Bebrišu, taču viņam loma, precīzāk – Jāzepa gaitas Ēģiptē – īsti neizdodas, un izrādei tiek piesaistīts Žanis Katlaps. Savukārt viņš ir spēcīgs tieši Ēģiptes ainās, un vēlāk tiek nolemts, ka pirmajā daļā Jāzepu spēlēs J. Bebrišs, otrajā – Ž. Katlaps. Dinas lomā B. Indriksone, V. Līne vai I. Hincenberga, Asnate – E. Radziņa vai S. Grīsle. Iestudējums I festivālā Baltijas teātru pavasaris iegūst 1. vietu. 
Nākamais Jāzepa iestudējums iecerēts 70. gados, taču īstenojas tikai 1981. gadā. 25 gadus pēc pēdējās Jāzepa versijas traģēdiju Dailes teātrī uzved Arnolds Liniņš un Aina Matīsa ar Ilmāra Blumberga scenogrāfisko risinājumu. Jāzepa lomu režisors uztic trim aktieriem – Jānim Paukštello, Varim Vētram un Pēterim Gaudiņam, taču par īsteno un vēlāk arī vienīgo Jāzepu kļūst J. Paukštello. Dinas lomā E. Ermale, K. Pasternaka, M. Zvaigzne, Asnate – A. Līvmane, M. Martinsone, A. Grūbe. 
Ir aizritējuši mazliet vairāk par 20 gadiem, un atkal pienācis Jāzepa laiks. n
Raksta tapšanā izmantotie avoti: 
Raiņa Kopotu rakstu 11. sēj., R. 1981, 24. sēj., R. 1986.
Hausmanis V. Rainis un teātris, R. 1965.
Rotkale R, Straupeniece A. Ar skatienu pāri horizontam. R. 1986.
Hausmanis V. Tautas dzejnieks Rainis. R. 1965. 
Literārais mantojums, 1. sēj. R. 1957.
Raiņa gadagrāmata. 1979. R. 1979. 
Dobrovenskis R. Rainis un viņa brāļi. R. 1997. 
Pateicamies Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejam par piedāvātajiem foto materiāliem.
Latvijas Universitāte negrasās izrēķināties ar profesoru Taivānu
Jānis Zvērs,  NRA  11/04/05    Musulmaņu biedrību savienība vēstulē Latvijas Universitātes (LU) rektoram stingri ieteikusi atbrīvot no darba profesoru Leonu Taivānu par reliģisku naidu kurinošiem izteikumiem presē. Universitāte nosūtījusi atbildi musulmaņiem, taču profesoru no darba neatstādinās. Tikmēr universitātē runā, ka vēstuli, iespējams, gatavojusi L. Taivāna konkurente.
Musulmaņi uzskata, ka LU Āzijas studiju nodaļas vadītāja L. Taivāna presei sniegtā intervija ir pārpilna patiesības izkropļojumiem un aizvainojošiem izteikumiem. Tāpēc musulmaņi nespējot "palikt vienaldzīgi, kad tiek aizskarts mūsu tik ļoti mīlētais Dieva pravietis Muhameds", un vēstulē vienlaikus pauž neizpratni: "Cik gan nezinošam vai ļaunam ir jābūt, lai šo dižo cilvēku, pusotra miljarda cilvēku paraugu, nosauktu par sātana kalpu? Lai pusotra miljarda cilvēku reliģiju raksturotu kā sātanam padevušos reliģiju?" LU Moderno valodu fakultātes Orientālistikas nodaļas vadītājs Leons Taivāns Neatkarīgajai pauda, ka intervijā musulmaņu cieņu nav aizskāris. "Es mēģināju sazināties ar vēstules autoru Zufaru Zainullinu, lai noskaidrotu radušos situāciju, taču man tas neizdevās," stāsta L. Taivāns. "Man ir daudzi labi draugi – musulmaņi. Nekad ar šīs reliģijas pārstāvjiem konflikti nav bijuši. Manuprāt, notiekošais ir klača," savu nostāju par beidzamajā laikā uzvirmojušajām kaislībām skaidro L.Taivāns.
Universitātes gaiteņos un interneta portālu komentāros klīst baumas, ka patiesībā vēstuli sastādījusi bijusī Orientālistikas nodaļas vadītāja Jeļena Stabūrova, tādējādi cenšoties panākt L. Taivāna atstādināšanu. Viņas viedokli Neatkarīgajai uzzināt neizdevās, jo J. Stabūrovas mobilais tālrunis "uz laiku ir slēgts". Moderno valodu fakultātes sekretāre informēja, ka no 26. augusta līdz 26. februārim J. Stabūrova atrodas radošā atvaļinājumā un, iespējams, nemaz neesot Latvijā.
Latvijas Musulmaņu biedrību savienības un musulmaņu draudzes Mardžani priekšsēdētājs Z. Zainullins apgalvoja, ka J. Stabūrovu nepazīst, vēstules tekstu viņam latviski izveidot palīdzējis kāds latviešu puisis no draudzes. Viņš sacīja, ka no universitātes atbildi saņēmis, taču tā esot visai nekonkrēta, tādēļ savienība plāno sūtīt jaunu vēstuli. 
Visa kopiena šajā konfliktā gan nav iesaistījusies, pārliecinājās Neatkarīgā. Rīgas pilsētas musulmaņu padomes priekšsēdētāja Rufija Ševireva, kas interviju neesot lasījusi, par to ir informēta, taču neuzskata, ka notikušais būtu kaut kas ārkārtējs. "Lai arī ko Taivāna kungs būtu teicis, tas ir viņa viedoklis, un viņam ir tiesības to brīvi paust," uzskata R. Ševireva.
LU Sabiedrisko attiecību departamenta direktors Jānis Palkavnieks norādīja – katram pētniekam ir tiesības uz savu viedokli, un universitāte to nevar ierobežot vai mainīt: "Universitāte ir akadēmiska, nevis reliģiska organizācija, un Leona Taivāna personīgais viedoklis nevar būt iemesls, lai viņu atbrīvotu no darba." J. Palkavnieks informēja, ka šis nav pirmais gadījums, kad cilvēki reliģisku iemeslu dēļ prasa atbrīvot no darba kādu mācībspēku. "Pirms aptuveni trim gadiem LU saņēma divas "dvēseļu pētnieka" Jāņa Štokņa-Kalna atbalstītāju vēstules, kurās tika pieprasīts no darba atbrīvot Valsts tiesību zinātņu katedras vadītāju Ringoldu Balodi. Vēstulēm sekoja vairāki piketi," atceras J. Palkavnieks. 
***
Fragments no vēstules
No Latvijas Musulmaņu biedrību savienības atklātās vēstules LU rektoram
Jo īpaši Latvijas musulmaņu sirdis aizvainoja šis izteikums: "Kā viens no spēcīgākajiem kārdinājumiem Jēzum bija pieņemt pasaules valdīšanas izaicinājumu – kļūt par mesiju, par taisnīgās, tūkstošgadīgās valstības valdnieku. Jēzus noraidīja šo izaicinājumu, jo tas bija piedāvājums pielūgt tumšos spēkus, paklanīties sātanam. Tas pats notiek arī ar Muhamedu, bet viņš neiztur kārdinājumu pieņemt zemes mesijas un laicīgā valdnieka titulu. Tā ir tā lielā atšķirība starp kristietību un islāmu." Vēl Taivāns atļaujas nepamatoti apgalvot, ka "cilvēki maz spēj turēties pretī dzīves kārdinājumam un vienmēr ir mēģinājuši arī kristietību ievirzīt tajās pašās sliedēs, kurās pilnīgi apzināti sevi ir ielicis islāms. Tādēļ ir bijuši krusta kari un inkvizīcija, un vēl citas atkāpes no tā, ko mācījis Jēzus".
Fakti
Latvijā pašlaik ir aptuveni 10 000 musulmaņu (pēc etniskās piederības)
Aktīvo musulmaņu kopienu dalībnieku skaits ir ap 2500. Viņu vidū ir arī latvieši un cittautieši, kas nav etniskie musulmaņi
Latvijā ir 16 musulmaņu draudžu
Avots: Drošības policijas Pretterorisma centrs
Līdz 2005. gada 1. janvārim Latvijā reģistrētas 13 musulmaņu draudzes, kurās ir 355 aktīvi locekļi.
10 draudžu atrodas Rīgā, pa vienai ir Daugavpilī, Jēkabpilī un Ventspilī
Vidēji vienā draudzē ir aptuveni 20 biedru

Citādā ziņā...

Plašā kampaņā cilvēkos mudinās iecietību 
BNS, LETA,  Diena  10/31/05
Lai mazinātu iedzīvotāju diskriminējošo attieksmi pret atsevišķām sabiedrības grupām, nākamgad Latvijā plānots rīkot dažādus sabiedrību informējošus pasākumus. Pasākumi notiks projekta Latvija — vienlīdzība dažādībā ietvaros, ko realizēs līdz nākamā gada septembrim. Projekts paredz iecietības palielināšanu sabiedrībā pret mazākuma grupām, piemēram, musulmaņiem, čigāniem un seksuālajām minoritātēm.
Līgumu par projekta realizāciju piektdien parakstīja Īpašu lietu sekretariāts sabiedrības integrācijas lietās ar sešām partnerorganizācijām — Cilvēktiesību un etnisko pētījumu centru, Latvijas Bībeles biedrību, Baltijas Krievu institūtu, Sorosa fondu Latvijā, interneta portālu dialogi.lv un biedrību Politiskās izglītības iniciatīva.
Pasākumus ar kopēju nosaukumu Dažādības un vienlīdzības dienas plānots rīkot nākamā gada aprīlī. Viens no svarīgākajiem apakšprojektiem paredz ābeces izveidošanu bēgļiem un imigrantiem, lai mazinātu barjeru starp Latvijas sabiedrību un šiem cilvēkiem. Ābece ietvers pamatfrāzes, lai sveštautiešiem ikdienā būtu vieglāk komunicēt latviešu valodā, kā arī ekstremālās situācijās viņi varētu izsaukt nepieciešamo palīdzību. Kopējais projekta finansējums ir 89 751,43 eiro, no kuriem 80% piešķīrusi Eiropas Komisija, 20% sedz sekretariāts no šā gada valsts budžeta.

Zinātniskie institūti nevēlas nokļūt LU pakļautībā
DELFI  10/31/05    Humanitāro un sociālo zinātņu institūti, kas nodarbojas ar Letonikas pētījumiem,pauž bažas par turpmāko nākotni saistībā ar iespējamiem grozījumiem likumdošanā,
kas paredz tos nodot Latvijas Universitātes (LU) juridiskā pakļautībā. Kā norādīja LU Latvijas Vēstures institūta direktors Jānis Bērziņš, plānotā reorganizācija draud ierobežot zinātnisko institūtu neatkarību. Lai arī patlaban institūti atrodas oficiālā LU pārziņā, tie atrodas Latvijas Zinātņu akadēmijā (LZA) un darbojas ciešā saskarē.
Literatūras, folkloras un mākslas institūta vadošais pētnieks Viktors Hausmanis sacīja, ka jau sākotnējās apvienošanās ar Universitāti mērķis esot bijis pilnveidot abu pušu darbu, iesaistot studentus pētniecības darbā, savukārt zinātniekus studiju darbā, taču sadarbība neesot izdevusies un institūti nekādu labumu no tās nav guvuši. Izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) uzsver, ka zinātniskajai darbībai jānotiek universitātēs nepieciešama zinātnes un augstākās izglītības integrācija un doktorantūras attīstība.

Nesmēķēšanas kampaņā iesaistās simtiem skolēnu 
Zane Zālīte,  Diena  11/02/05    Gatavi uzveikt atkarību no cigaretes dūma vai nepakļauties tai, kā arī laimēt kādu no balvām, līdzdalības pieteikumus Veselības veicināšanas valsts aģentūras (VVVA) rīkotajā kampaņā Nesmēķējošā klase līdz otrdienas pēcpusdienai bija nosūtījuši kopumā 230 klašu skolēni — gan no Rīgas, gan citām pilsētām un rajoniem. Iespējams, dalībnieku skaits būs vēl lielāks, jo visas vēstules ar pieteikšanās beigu termiņa — 31.oktobra — pasta zīmogu, visticamāk, aģentūru vēl nav sasniegušas, atzina VVVA pārstāve Ilze Laidiņa. 
"Mēs varētu piedalīties kaut ar visu skolu," Dienai pauda Alūksnes rajona Ilzenes pamatskolas direktore Olīvija Jēģere. Viņa ir pārliecināta, ka neviens skolēns nesmēķē. "Mums taču ir deguni," viņa pamato un skaidro, ka bērniem esot citas intereses. Nesmēķējot arī neviena no skolotājām. Atbilstoši projekta nolikumam, kas aicina pieteikties 7. un 8.klašu bērnus, lai aizkavētu smēķēšanas sākšanu vai stimulētu pārtraukt šo kaitīgo ieradumu, no Ilzenes pamatskolas piedalīsies 8.klase, kurā gan ir tikai divas audzēknes — viņām nekad neesot bijis paraduma uzvilkt dūmu.
I.Laidiņa stāsta, ka ar katru klasi tiks noslēgts līgums, kurā skolēni apņemas nesmēķēt no 1.novembra līdz nākamā gada 30.aprīlim. Uzraudzība būs klašu audzinātāju uzdevums, kuriem ik mēnesi būs jāsūta VVVA progresa ziņojumi. Klases, kurās kaut viens vienošanos lauzīs, no projekta izstāsies. Galvenajā balvā ir ceļojums klases kolektīvam ārpus Latvijas mācību gada noslēgumā. Pārējie klašu kolektīvi saņem veicināšanas balvas ar kampaņas simboliku. 
2002.gadā veiktais starptautiskais jauniešu pētījums liecina, ka smēķēšanas izplatības līmenis jauniešu vidū Latvijā (7.—9.klasēs) ir satraucoši augsts: gandrīz divas piektdaļas jauniešu lieto kādu tabakas izstrādājumu.

Nedēļas nogale 
bija lietaina, vējaina un auksta.
Taču pirmdien stiprais vējš mākoņus 
izklīdināja un tagad ir saulains un kļūst ar-
vien siltāks – dienā gaiss sasilst līdz +10oC. 
Naktī termometra stabiņš noslīd līdz +2oC.
Visā visumā var teikt, ka laiks ir jauks...
Bet nevar teikt – zeltainais rudens, 
jo vairs tikai dažas lapiņas spī-
tīgi turas koku zaros...

Anda Jansone, trešdien, 2. novembrī