K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?

Nr. 417: 2005. g. 22. - 28. oktobris

Eiropā un citur pasaulē...

ES valstīs strādā 40 000 - 50 000 Latvijas iedzīvotāju
LETA  10/23/05    Eiropas Savienības (ES) valstīs patlaban strādā no 40 000 līdz 50 000 Latvijas iedzīvotāju, šonedēļ Stratēģiskās analīzes komisijas sanāksmes laikā atzina komisijas Demogrāfisko pētījumu grupas pētniece, Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes (PMLP) priekšnieka vietniece Maira Roze. Statistika liecina, ka ārvalstīs strādā 37 018 Latvijas pilsoņi un 1772 nepilsoņi. Ne visiem ārvalstīs strādājošajiem ir darba atļaujas, tāpēc ārpus Latvijas strādājošo skaits patiesībā ir lielāks, norādīja Roze.Viņa informēja, ka Īrijā oficiāli strādā 13 103 cilvēki, bet Lielbritānijā - 9150 cilvēki. 
Latvijas iedzīvotāji dodas strādāt uz ārvalstīm, jo vēlas uzlabot dzīves kvalitāti, atzina PMLP speciāliste. 
Viņa stāstīja, ka no Latvijas uz NVS valstīm dodas komersanti un mazkvalificēts darbaspēks, savukārt uz ES valstīm no Latvijas brauc gan mazkvalificēts darbaspēks, gan arī labi izglītoti strādājošie jeb "smadzenes". Aizbraucot uz ES, izglītotie cilvēki nereti kļūst par mazkvalificētu darbaspēku, lai gan Latvijā šo cilvēku spējām un prasmēm būtu daudz lielāka atdeve. 
Darbinieku trūkums kavē Latvijas attīstību un rada darba devējiem papildu izdevums, apmācot jaunus darbiniekus, uzsvēra PMLP pārstāve. 
Viņa norādīja, ka valstij ir jānosaka ilgtermiņā attīstāmās ekonomikas nozares un jāattīsta atbilstoša izglītības sistēma. Piemēram, jau gadiem Latvijā trūkst kuģu būvētāju, un šīs jomas speciālisti brauc uz Latviju strādāt no citām valstīm, taču Latvijā šajā nozarē nekas nemainās un atbilstošas izglītības programmas netiek veidotas. 
Ja Latvijā netiks nodrošināts darbaspēks pietiekamā daudzumā, vajadzēs ievest viesstrādniekus, uzsvēra PMLP pārstāve. 
Ir cerības, ka ar laiku Latvijas darba tirgū atgriezīsies tie valsts iedzīvotāji, kas strādā ārvalstīs. Lai tas notiktu, ir jāuzlabo ekonomiskā situācija valstī, atzina Roze. 
Lielākā daļa Latvijas iedzīvotāju, kas aizbrauc strādāt uz ārvalstīm, paliek tur mazāk nekā gadu, informēja Centrālās statistikas pārvaldes Sociālās statistikas departamenta vietnieks Uldis Ušackis. 
Patlaban Latvijas iedzīvotājiem ir pilnībā atvērts Īrijas, Lielbritānijas un Zviedrijas darba tirgus. Pārējām ES valstīm nākamā gada maijā ir jālemj, vai atvērt darba tirgu jauno ES valstu iedzīvotājiem vai pagarināt aizliegumu strādāt ES valstīs. 
Drošības policija: Latvijā ir viesojušies islama fundamentālistu organizāciju pārstāvji 
LETA  10/23/05    Pēdējo gadu laikā Latvijā arvien populārāka ir kļuvusi islama reliģija, turklāt valstī regulāri sākuši ierasties arī atsevišķu islama fundamentālistu organizāciju pārstāvji, secinājis Drošības policijas Pretterorisma centrs.
Centra darbinieki tomēr norāda, ka Latvijas iedzīvotājiem nevajag uztraukties un saasināti uztvert ielās redzamos musulmaņus.
Kā aģentūrai LETA atzina Drošības policijas Pretterorisma centrā, pētot starptautisko situāciju, secināts, ka islamistu terorisma tīkli kļūst arvien neatkarīgāki no starptautiskās vadības, tajā skaitā no zināmākās teroristu organizācijas "Al Qaeda".
Pēdējā informācija liecinot, ka "Al Qaeda" pašlaik kļūst tikai par ideoloģisko centru, bet reālās teroristiskās organizācijas kļūst arvien neatkarīgākas, tāpēc tās nākotnē var radīt lielākus terora draudus, jo terora aktus rīkos savstarpēji nesaistītas teroristu grupas.
Veiktie pētījumi arī norāda, ka saglabāsies pašnāvnieku rīkotie terorisma akti, kuros piedalīsies divas vai trīs paaudzes Eiropā nodzīvojošie musulmaņi.
Pretterorisma speciālisti Eiropā norāda, ka pēdējās aktivitātes liecinot par teroristu aktivizēšanos no Ziemeļāfrikas - Marokas un Alžīrijas. Šo teroristu ieplūšana Eiropā palielina teroristu kapacitāti, norāda Drošības policijas Pretterorisma centrs.
Turklāt daudz musulmanisma reliģijas piekritēju veidojas starp cilvēkiem, kas pēc savas etniskās piederības nav austrumu zemju iedzīvotāji. Spilgts piemērs tam bijis Lielbritānijas pilsonis Ričards Rīds, kurš 2001.gadā mēģināja uzspridzināt aviosabiedrības "American Airlines" lidmašīnu.
Drošības policijas Pretterorisma centrs norāda, ka arī Latvijā pēdējos gados latviešu un krievvalodīgo vidū palielinājies islama piekritēju skaits. Centra pārstāvji norāda, ka šīs reliģijas piekritēju pieaugums konstatēts arī ielodzījuma vietās, kur ieslodzītie pievēršanas dažādas musulmanisma literatūras lasīšanai.
Drošības policijas Pretterorisma centrs arī Latvijā konstatējis tendenci, ka valstī ierodas islamu fundamentālistu organizāciju pārstāvji. Piemēram, "Jamaat Al Tablih" jeb "pastarās dienas brīdinājuma grupas" pārstāvji Latviju apmeklējot vismaz piecas reizes gadā. Tomēr pašlaik Drošības policijas Pretterorisma centrs nav konstatējis, ka organizācijas pārstāvji būt mēģinājuši Latvijā vervēt cilvēkus vai aktivizējuši kādu radikālu darbību. Arī finansiālas aktivitātes nav novērotas.
Speciālisti norāda, ka "Jamaat Al Tablih" savu darbību konspirē kā islama izglītojošā organizācija, lai gan tās rīcībā ir plaša informācija par kaujiniekiem un kaujas darbībām Afganistānā, Alžīrījā, Kašmirā, Bosnijā un Kosavā.
Pēc Drošības policijas Pretterorisma centra informācijas Latvijā pašlaik ir aptuveni 5000 islama kopienas aktīvu dalībnieku, kuru vidū ir arī latvieši un cittautieši, kas nav etniskie musulmaņi. 

Latvijas musulmaņu biedrību savienības atklātā vēstule LU rektoram
Informāciju sagatavoja Zufars Zainullins, Latvijas musulmaņu biedrību savienības, musulmaņu draudzes «Mardžani» priekšsēdētājs
Diena  10/25/05
Bismillahi Rahmani Rahīm Līdzcietīgā, Žēlsirdīgā Dieva vārdā 
«Ak, ticīgie! Jums, Dieva lieciniekiem, būs uzturēt taisnību, un naids uz ļaudīm lai nenoved jūs pie netaisnības! Esiet taisnīgi, tas — tuvāk Dievbijībai, un bijājiet Dievu. Paties, Dievam ir zināmi jūsu darbi! Dievs solījis tiem, kas tic un pēc taisnības dara, grēku apklāšanu un diženu atalgu.»* (Korāns 5:8-9) 
Latvijas musulmaņu biedrību savienības atklātā vēstule LU rektoram Ivaram Lācim. 
Mēs, musulmaņi, esam pieraduši dzirdēt melīgus sagrozījumus par mums doto dārgāko Dieva dāvanu — islāmu. Esam pieraduši izslēgt televizoru, tīmekļa portālu vai aizvērt avīzi, sašutuši ne par sludināto naidu pret islāmu un musulmaņiem, bet gan par atklātumu, kā tas tiek darīts, un par meliem, kurus izplata islāmu nezinošai publikai. Esam pieraduši pie nekompetentām, naida vadītu sagrozījumu bagātām publikācijām. 
Mēs esam pieraduši saņemt naidīgu attieksmi pret islāmu un tā sekotājiem. Esam pieraduši, ka uz ielas mūsu krievu tautības māsas sauc par musulmaņu čurkām, bet vīriešus par teroristiem un binladeniem. Esam jau pieraduši justies sašutuši un aizskarti. 
Tomēr šajā apnicīgajā naidīgo izdomājumu un dezinformācijas jūrā mēdz uzbangot arī kāds stāvāks vilnis. Šoreiz to radījusi Latvijas Universitātes Āzijas studiju nodaļas vadītāja Leona Gabriela Taivāna intervija žurnālistei Sallijai Benfeldei žurnāla «Nedēļa» 2005. gada 26. septembra izdevumā. 
Jau iepriekšējās publikācijās musulmaņi ievērojuši L. G. Taivāna negatīvo attieksmi pret islāmu un musulmaņiem, taču šoreiz esam jo īpaši aizvainoti. 
Ne tāpēc, ka L. G. Taivāna uzskatus ilustrē citāti «islāms ir nekas cits kā atkāpe no kristietības augstajiem standartiem» vai «islāma mērķis ir nevis katram cilvēkam iegūt garīgas, dievišķas īpašības, bet gan ļoti saprotama lieta — izveidot reliģisku valsti, kurā visi reliģiskie, materiālie, fiziskie un militārie spēki tiek vērsti uz šā mērķa sasniegšanu», kas provocē maldīgus priekšstatus par islāma patiesajiem mērķiem, tostarp indivīda labo īpašību veicināšanu un izkopšanu. 
Un pat ne tāpēc, ka L. G. Taivāns norāda, ka genocīds ir likumīgs islāma valsts veidošanas pamats: «Tajā pašā laikā Turcija, piemēram, neparko negrib atzīt genocīdu pret armēņiem Pirmā pasaules kara laikā. Kāpēc? Tāpēc, ka tas ir likumīgs islāma valsts veidošanas paņēmiens, no kura Turcija nevēlas atteikties. Viņi runā, ka nekā tāda nav bijis, ka bijusi kara nelaime, kurā vainojami paši armēņi, un tamlīdzīgas lietas. Izskaidrojums šādai nostājai ir meklējams tikai islāmā, nekur citur.» 
Tā L. G. Taivāns ne tikai pamato Turcijas oficiālās nostājas saistību ar islāma valsts nostāju, bet arī atgādina politiķus, kuri uzskata, ka viņiem, nevis attiecīgajā jautājumā kompetentiem vēsturniekiem jārisina vēstures neskaidrības. 
Citviet intervijā L. G. Taivāns izsaka apgalvojumu, ka «islāma sabiedrības pamatā ir klejotāji jeb nomadi». Būt par klejotāju, nomadu nav nekas aizvainojošs, taču šādi izteikumi norāda, ka L. G. Taivāns ir vismaz nekompetents, ja vien citas intervijas daļas nelīdzinātos apzinātai dezinformācijai. Gluži kā minētajā piemērā, kurā Turcijas sekulārajai valstij, kas bieži liedz ievērot turku musulmaņu reliģisko praksi, tiek piedēvēts «likumīgs islāma valsts veidošanas paņēmiens»... Turcija no paša sākuma tika veidota kā sekulāra valsts, nevis kā islāma valsts. 
Intervijā neiztrūkst musulmaņus aizvainojošu salīdzinājumu. Piemēram, mūsdienu Eiropas situācija un musulmaņu imigranti tajā tiek salīdzināti ar barbariem, kas pārņēma dažādās negācijās norietošo Romas impēriju. Aizvainojoša ir arī attieksme pret Turcijas iedzīvotājiem: «Turcijas iedzīvotāju pieaugums ir viens miljons gadā. Šim miljonam vajag jaunas teritorijas, kurās dzīvot un pelnīt naudu iztikai un kurās atkal vairoties. Domāju, ka Latvija turkiem ir ideāla vieta. Mūsu tautas īpašā tieksme nomirt ir trekns pīrāgs ienācējiem.» 
Šī intervija ir pārpilna ar daudziem patiesības izkropļojumiem, taču jo īpaši Latvijas musulmaņu sirdis aizvainoja šis izteikums: «Kā viens no spēcīgākajiem kārdinājumiem Jēzum bija pieņemt pasaules valdīšanas izaicinājumu — kļūt par mesiju, par taisnīgās, tūkstošgadīgās valstības valdnieku. Jēzus noraidīja šo izaicinājumu, jo tas bija piedāvājums pielūgt tumšos spēkus, paklanīties Sātanam. Tas pats notiek arī ar Muhamedu, bet viņš neiztur kārdinājumu pieņemt zemes mesijas un laicīgā valdnieka titulu. Tā ir tā lielā atšķirība starp kristietību un islāmu.» Vēl Taivāns atļaujas nepamatoti apgalvot, ka «cilvēki maz spēj turēties pretī dzīves kārdinājumam un vienmēr ir mēģinājuši arī kristietību ievirzīt tajās pašās sliedēs, kurās pilnīgi apzināti sevi ir ielicis islāms. Tādēļ ir bijuši krusta kari un inkvizīcija un vēl citas atkāpes no tā, ko mācījis Jēzus.» 
Mēs, musulmaņi, nespējam palikt vienaldzīgi, kad tiek aizskarts mūsu tik ļoti mīlētais Dieva pravietis Muhameds (lai miers un Dieva svētība viņam). Cik gan nezinošam vai ļaunam jābūt, lai šo dižo cilvēku, pusotra miljarda cilvēku paraugu, nosauktu par Sātana kalpu? Lai pusotra miljarda cilvēku reliģiju raksturotu kā Sātanam padevušos reliģiju? 
Vai musulmanis, piecreiz dienā lūdzot Dievu, lūgšanas sākumā nesaka: «Es lūdzu Dievam patvērumu no Sātana atraidītā»? Vai Korāna 4. sūras 38. ajātā nav teikts tas, ko aptuveni var tulkot šādi: «Un tādi, kas tērē no savas mantas, tik lai ļaudis šos pamana, nevis ticēdami Dievam un Pastarajai dienai! Un kuriem Sātans par ceļabiedru — par nelabu ceļabiedru!»* Vai Korāna 4. sūras 76. ajātā nav teikts tas, ko aptuveni var tulkot šādi: «Īstenticīgie iet cīnīties Dieva ceļā, bet noliedzēji iet cīnīties Trakuļu ceļā. Tad cīnieties pret Sātana draugiem — paties, Sātana viltības vārgas!»* Vai Korāna 24. sūras 21. ajātā nav teikts tas, ko aptuveni var tulkot šādi: «Ak, īstenticīgie! Neteciet Sātana pēdās! Ja kāds tecēs Sātana pēdās! — ak, viņš tak pavēl jums nešķīstību un nekrietnību. Ja nedāvājis jums Dievs da nepiedevis, neviens no jums netaptu šķīsts mūžam! Bet Dievs šķīsta, kuru grib, un Dievs dzird un zina.»* Vai Korāna 36. sūras 60. ajātā nav teikts tas, ko aptuveni var tulkot šādi: «Vai Es nepiekodināju jums, ak, Ādama dēli, lai nekalpojat Sātanam?! Paties, viņš jums — skaidrs ienaidnieks!»* Vai Korāna 19. sūras 44. un 45. ajātā nav teikts, ko Ābrahams saka savam tēvam un ko aptuveni var tulkot šādi: «Tēvs! Nekalpo Sātanam! Paties, Sātans dumpo pret Līdzcietīgo! Tēvs! Paties, es bīstos, ka Līdzcietīgais tev varētu uzsūtīt sodību, un tu Sātanam kļūtu par draugu!»* 
Vai var būt šaubas par musulmaņu izjusto smago aizvainojumu, ko, mūsuprāt, tikai nezinošais vai mēlnesis spēj vērst pret pravieti Muhamedu (lai miers un Dieva svētība viņam), šim dižajam cilvēkam, musulmaņu paraugam? 
Intervijas citāti, mūsuprāt, liecina, ka L. G. Taivāns apzināti vai nezināšanas dēļ maldina sabiedrību, kas nebūtu īpaši vērā ņemams, ja vien viņš neieņemtu nozīmīgu lomu Latvijas sabiedrības izglītošanā. L. G. Taivāns ilgstoši bijis lektors LU Teoloģijas fakultātē, tagad viņš strādā citā struktūrvienībā. Jau Teoloģijas fakultātē L. G. Taivāns stāstījis studentiem savus «prātojumus» par islāmu, bet tagad, nomainot fakultāti, ir iespējis savas iztēles augļus publicēt. 
Situāciju jo atbaidošāku vērš fakts, ka Latvijas Universitāte saņem ievērojamus līdzekļus no valsts budžeta, tātad — nodokļu maksātāju, tātad arī Latvijas musulmaņu naudu. Vai Latvijas musulmaņu tūkstoši maksā nodokļus, lai šo naudu saņemtu algā tiem dārgākās Dieva dāvanas — islāma — apmelotāji? 
Latvijas Universitātē medicīnu, inženierzinātnes un citas studijas apgūst daudzi ārzemju studenti. Liela daļa no viņiem ir musulmaņi. Vai viņi gadā maksā $ 4000, $ 4500, $ 6000 vai citu summu, lai par šo naudu algotu viņu dārgākās Dieva dāvanas — islāma — apmelotāju? 
Vai Latvijas Universitāte, reklamējot savus pakalpojumus potenciālajiem ārzemju studentiem, viņus iepazīstina ar tās mācībspēka L. G. Taivāna uzskatiem? 
Vai Latvijas Universitāte, valsts universitāte, kura nevar iztikt bez valsts piešķirtās nodokļu maksātāju naudas un ārzemju studentu maksājumiem, vai šai universitātei — zināšanu devējai — ir jāalgo naida sludinātājs? Vai universitātē nav jādod zināšanas un netieši jāveicina iecietības un tolerances balstītas sabiedrības rašanās? 
Pēc Latvijas musulmaņu biedrību savienības (LMBS) domām, L. G. Taivāna sniegtā intervija un pasniedzēja darbība atbilst reliģiskā naida kurināšanai un veido lasītājos negatīvu un nepareizu priekšstatu par islāmu. Pēc LMBS domām, šī L. G. Taivāna intervija tika radīta, lai saasinātu starpnacionālās un starpkonfesionālās attiecības, un atbilst Krimināllikuma 227. panta noteiktajām pazīmēm, kas saistās ar kaitējuma radīšanu sabiedriskajai kārtībai un drošībai. 
Būdami pārliecināti, ka Universitātes cēlā sūtība nav apvienojama ar naida kultivēšanu pret aptuveni 1,5 miljardiem musulmaņu un to dārgāko Dieva dāvanu islāmu, un tā pēdējo pravieti Muhamedu (lai miers un Dieva svētība viņam), mēs, Latvijas musulmaņu kopiena, pieprasām Latvijas Universitātei atbrīvot Leonu Gabrielu Taivānu no visām viņa amata saistībām LU līdz 2005./2006. mācību gada pirmā pusgada beigām. 
LMBS pieprasa Latvijas Universitātes rektora rakstveida paskaidrojumu, vai L. G. Taivāna viedoklis par islāmu un musulmaņiem atbilst arī LU mācību programmai, Jūsu personīgajiem un LU mācībspēku uzskatiem. 
Ja mūsu prasību apmierinošu paziņojumu nesaņemsim mēneša laikā, LMBS apsvērs iespēju risināt šo jautājumu tiesas ceļā. 
*Ulža Bērziņa Korāna interpretācijas no arābu valodas

Kirgīzija no Latvijas vēlas atgūt padomju laiku parādu - gandrīz miljonu dolāru 
LETA  10/26/05    Kirgīzijas Ekonomikas un finanšu ministrija paziņojusi par plāniem pieprasīt no sešām bijušajām PSRS republikām, arī no Latvijas, nomaksāt padomju laiku parādus - 31,467 miljonus dolāru (18,47 miljonus latu), vēsta laikraksts "Novije Izvestije".
Starp parādniekiem ir Latvija, Lietuva, Igaunija, Ukraina, Moldova un Tadžikistāna.
No Latvijas Kirgīzija vēlas atgūt 944 000 dolāru (554 128 latu) par dažādu preču piegādēm pēdējos PSRS pastāvēšanos gados. Baltijas valstis un Moldova Kirgīzijai esot parādā par lauksaimniecības precēm un medikamentiem. Tadžikistāna ir parādā par elektroenerģiju, bet Ukraina - par urānu.
Kirgīzija uzskata, ka Lietuva tai ir parādā 84 000 dolāru, Igaunija - 573 000 dolāru, Moldova - 366 000 dolāru, Ukraina - 27,2 miljonus dolāru, bet Tadžikistāna - 2,3 miljonus dolāru. Tadžikistāna ir arī vienīgā valsts, kas savu parādu atzinusi, pārējas bijušās padomju republikas to neatzīst. Ukraina un Moldova izvēlējusies klusēt šajā jautājumā, bet Baltijas valstis parādu kategoriski noraida, raksta "Novije Izvestije". 

Berezovski oficiāli iekļauj ‘melnajā sarakstā’DELFI  10/26/05    Pildot iekšlietu ministra pienākumus, premjers Aigars Kalvītis trešdien parakstījis rīkojumu par Krievijas oligarha Borisa Berezovska iekļaušanu Latvijā nevēlamo personu jeb tā dēvētajā “melnajā sarakstā”, portālu “Delfi’ informēja premjera preses sekretārs Arno Pjatkins. 
Nacionālā Drošības padome pirms nedēļas rekomendēja iekšlietu ministram Ērikam Jēkabsonam iekļaut Berezovski “melnajā sarakstā”, taču dažas stundas pēc padomes lēmuma ministrs paziņojis par savu atkāpšanos no amata, skaidrojot to ar finanšu problēmām iekšlietu struktūrās. 
Drošības padomes lēmums pieņemts, apspriežoties gan valsts drošības iestādēm, gan Ģenerālprokuratūrai. Iekļaut Berezovski tā dēvētajā “melnajā sarakstā” aicināja Kalvītis, norādot, ka Berezovskis kaitē Latvijas tēlam. Uz to norādījusi arī Valsts prezidente. 
Berezovskis iepriekš norādīja, ka būs izbrīnīts, ja kļūs par Latvijā nevēlamu personu. Pēc padomes lēmuma viņš solīja savu iekļaušanu “melnajā sarakstā” apstrīdēt tiesā. 
Krievijā vajātais Berezovskis Latvijā šogad viesojās divas reizes - februārī un septembrī. Februārī Berezovskis pievērsa uzmanību, tiekoties ar vairākiem augstu stāvošiem politiķiem, bet septembrī Berezovskis Latvijā viesojās kopā ar ASV prezidenta brāli Nīlu Bušu un tikās ar vairākiem Latvijas uzņēmējiem. 
Abas reizes Krievijas ģenerālprokuratūra vērsās pie Latvijas ģenerālprokuratūras, pieprasot aizturēt un izdot Berezovski, bet Latvijas puse pamatojoties uz Eiropas tiesību aktiem norādīja, ka tai neesot pamata aizturēt, Lielbritānijā patvērumu guvušo, uzņēmēju. 
Saeima pagarina Latvijas karavīru misijas termiņu Afganistānā
LETA  10/27/05     Saeima šodien nolēma pagarināt Latvijas Nacionālo bruņoto spēku (NBS) vienības uzturēšanās termiņu dalībai NATO vadītajā operācijā Afganistānā ANO Starptautiskajos drošības atbalsta spēkos.
Par misijas pagarināšanu balsoja 68 deputāti, pret - 13, bet četri deputāti atturējās.
ANO Drošības padome 13.septembrī pieņēma jaunu rezolūciju par situāciju Afganistānā, kas pagarina Starptautisko drošības atbalsta spēku (ISAF) mandātu vēl uz gadu.
Tā kā lēmumu par NBS līdzdalību miera uzturēšanas un miera operācijās pieņem Saeima, lai turpinātu bruņoto spēku vienības līdzdalību operācijā Afganistānā, nepieciešams jauns Saeimas lēmums, kas pagarinātu mūsu karavīru dalību un pilnvaras uz ANO Drošības padomes 13.septembra rezolūcijā noteikto laiku.
Latvijas kontingenta rotācijas periods ir četri mēneši. Aptuvenas izmaksas vienas rotācijas periodā - 260 000 latu. NBS vienības līdzdalība ISAF notiek par Aizsardzības ministrijai atvēlēto budžetu, līdz ar to papildu finansējums nav nepieciešams. 

Eksperte: Latvijā aug neiecietība pret citādajiemLETA  10/27/05    Latvijā pieaug neiecietība pret citādajiem jeb pret cilvēkiem, kuriem ir atšķirīga ādas krāsa, tautība un seksuālā orientācija, šodien žurnālistiem atzina sociālantropoloģe Aivita Putniņa. 
Augot neiecietībai, sabiedrībā var zust stabilitāte un rasties vairāk problēmu, uzsvēra Putiņa. 
Viņa norādīja, ka Latvijas sabiedrība ir agresīva, jo tajā dominē vīrieši. Agresija īpaši vērsta pret gejiem, jo lesbietes var uzskatīt par vīriešu izpriecu objektu, skaidroja sociālantropoloģe. 
Putniņa uzskata, ka neiecietība pret seksuālajām minoritātēm rodas arī tāpēc, ka Latvijas sabiedrībā nav pierasts runāt par seksualitāti. 
Antropologs Roberts Ķīlis uzskata, ka patlaban sabiedrībā valda neiecietība pret homoseksuāli orientētajiem, tāpēc ka Latvijas iedzīvotāji bailes no sociālās dzīves satricinājumiem vērš uz vienu grupu - homoseksuāli orientētajiem iedzīvotājiem. 
Jau ziņots, ka šovasar Latvijā notikuši vairāki rasistiski uzbrukumi cilvēkiem ar atšķirīgu ādas krāsu. 
ASV izsaka pateicību Latvijai par atbalstu IrākāDELFI  10/27/05    Ministru prezidents Aigars Kalvītis saņēma Amerikas Savienoto Valstu (ASV) Valsts sekretāres Kondolīzas Raisas vēstuli, kurā pausta dziļa ASV pateicība par Latvijas kā uzticama koalīcijas partnera līdzdalību misijā Irākā, informēja Valsts Kancelejas Komunikācijas departaments. 
Valsts sekretāre atzīmē, ka Latvijas spēku klātbūtnei būs izšķiroša loma, nodrošinot panākumus jaunajām demokrātiskajām institūcijām un nepieļaujot Irākas kļūšanu par patvēruma vietu islama ekstrēmistiem. 
Raisa izsaka pateicību Latvijas un pārējo koalīcijas partneru kareivjiem par vairāk nekā deviņu miljonu irākiešu līdzdalības nodrošināšanu Irākas konstitucionālajā referendumā 15.oktobrī, kurā viņi balsoja par demokrātiju. Nākamais solis būs vēlēšanas decembrī. 
Valsts sekretāre vēstulē uzsver, ka Latvijas miera uzturēšanas spēku klātbūtne ir vitāli nozīmīga demokrātijas saglabāšanā un sabiedroto pūliņiem cīņā par brīvību ir jāvainagojas ar panākumiem. 
Raisa vēlreiz pateicas par Latvijas nelokāmo apņēmību panākt stabilu mieru Irākā. 
Jau ziņots, ka 70% Latvijas iedzīvotāju par nepareizu uzskata Saeimas 2003.gada lēmumu par Latvijas karavīru došanos uz Irāku, bet aptuveni 3/4 aptaujāto norāda, ka Saeimai būtu jālemj par Latvijas karavīru aizbraukšanu no Irākas. 
Latvijas zīmola izstrāde maksās miljonu ASV dolāruLETA  10/27/05    Pēc neformāliem aprēķiniem, Latvijas zīmola izstrādei varētu būt nepieciešams aptuveni miljons ASV dolāru (ap 570 000 latu) ilgtermiņa ieguldījumi, pastāstīja Latvijas institūta (LI) direktors Ojārs Kalniņš. 
Šādi aprēķini veikti, analizējot Igaunijas pieredzi, sacīja Kalniņš. Viņš atzina, ka šādu summu Latvijas kaimiņi zīmola izstrādei tērēja pirms trim gadiem, bet tagad izmaksas varētu būt lielākas. 
“Tēla popularizēšanas mērķi ir trīs: veicināt tūrisma industriju, piesaistīt ārzemju investīcijas un popularizēt Latvijas eksporta preces ārzemēs. Ar pirmo jau tagad jau nodarbojas Tūrisma attīstības valsts aģentūra, bet otrajam nav īstas stratēģijas, un ar to daļēji nodarbojas Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra,” stāstīja Kalniņš. 
“Tā kā nav atsevišķas ministrijas, kas atbildētu par Latvijas tēla veidošanu un popularizēšanu pasaulē, valdībai būtu jāizveido darba grupa. Savukārt LI būtu gatavs uzņemties valdības darba grupas vadību un uzņemties atbildību par šiem procesiem. Jau tagad institūts nodarbojas ar Latvijas vārda popularizēšanu pasaulē,” piebilda LI vadītājs. 
Pēc Kalniņa vārdiem, Latvijas zīmola izstrāde tagad esot atkarīga no tā, vai valdība akceptēs tā izstrādes stratēģiju un piešķirs nepieciešamos finanšu līdzekļus. “Kad valdība būs gatava, mēs ķersimies pie Latvijas zīmola stratēģijas īstenošanas,” sacīja LI pārstāvis. 
“Latvijas zīmola stratēģijas izstrādāšanai tiks rīkots konkurss gan Latvijas, gan ārzemju ekspertu kompānijām. Tas tādēļ, ka ārzemju kompānijas pārzina vidi ārpus Latvijas un tām jau ir pieredze veidot šādas kampaņas, savukārt Latvijas eksperti zina Latvijas apstākļus un iespējas,” norādīja Kalniņš. 
LI direktors akcentēja, ka projekta izstrādes laikā tiks pieaicināti kompānijas “Press Branding” eksperti un sabiedrisko attiecību konsultanti. 
Rīgas lidosta apkalpos desmit miljonus pasažieruLETA  10/27/05    Tuvāko gadu laikā starptautisko lidostu “Rīga” iecerēts ievērojami pārbūvēt, lai tajā varētu apkalpot desmit miljonus pasažieru gadā, ceturtdien žurnālistiem pavēstīja satiksmes ministrs Ainārs Šlesers. 
Pēc viņa domām, ne vēlāk kā 2010.gadā lidostā varētu apkalpot piecus miljonus pasažieru, savukārt desmit miljonus varētu apkalpot 2015.gadā. 
Ministrs prognozēja, ka pārbūvei būs nepieciešamas ievērojamas investīcijas, kas varētu sasniegt 100-200 miljonus eiro. Lidosta pati nevarēs ieguldīt visus šos līdzekļus, tādēļ projektā iecerēts piesaistīt arī privātos investorus. 
Šlesers sacīja, ka viņa mērķis ir panākt, lai jaunais lidostas attīstības plāns tiktu apstiprināts nākamā gada laikā. Viņš vēlas panākt, lai šis process būtu neatgriezenisks. 
Satiksmes ministrs ir pārliecināts, ka šādas attīstības ieceres gūs sabiedrības atbalstu. 
Šā gada pirmajos trīs ceturkšņos Rīgas lidostā apkalpoti 1 375 833 pasažieri, kas ir par 82,5% vairāk nekā pērn attiecīgajā laika posmā. Apkalpoti 25 968 lidojumi jeb par 28,9% vairāk. Deviņos mēnešos pārkrautas 13 326 tonnas kravu, kas ir par 86,1% vairāk nekā pērn attiecīgajā laikā. 
Lidostas “Rīga” ieņēmumi no saimnieciskās darbības šā gada pirmajos sešos mēnešos sasniedza 6,29 miljonus latu, salīdzinot ar 4,94 miljoniem latu pagājušā gada pirmajā pusgadā. 
Lidostas peļņa šā gada pirmajā pusē bija 411 000 latu, kas ir nedaudz mazāk nekā pagājušā gada pirmajos sešos mēnešos, kad lidostas peļņa bija 453 000 latu. 
Ar Īrijas vēstnieku pārrunā, kā veicināt iedzīvotāju atgriešanos Latvijā
LETA  10/27/05    Ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) šodien tikās ar Īrijas vēstnieku Latvijā Timu Movu un apsprieda iespējas, kā veicināt iedzīvotāju atgriešanos Latvijā, informēja Ārlietu ministrija (ĀM). Vēstnieks minēja, ka Īrija pēc iestāšanās Eiropas Savienībā bija līdzīgā situācijā kā Latvija tagad, jo peļņas gūšanas nolūkos daudzi īri izceļoja no valsts uz attīstītākām zemēm. "Šobrīd Īrija sastopas ar pretēju procesu, proti, līdz ar valsts ekonomisko izaugsmi ļoti daudz Īrijas iedzīvotāju atgriežas uz dzīvi savā valstī," teica vēstnieks. 
Puses pārrunāja, kā veicināt to iedzīvotāju atgriešanos, kuri ārvalstīs dzīvo jau vairākās paaudzēs. Amatpersonas secināja, ka abām valstīm ir līdzīga pieredze, jo ārvalstīs izveidojušās spēcīgas latviešu un īru kopienas, kas palīdz uzturēt saikni ar tautiešiem. 
Pabriks vēstnieku apsveica par lēmumu Latvijā atvērt vēstniecību, uzsverot, ka starpvalstu sadarbība ir ļoti nepieciešama, ņemot vērā, ka šobrīd ļoti daudz Latvijas iedzīvotāju dodas darba meklējumos uz Īriju. 
Pabriks izteica vēlmi iegūt vairāk informācijas par Īrijas divpusējiem projektiem ar citām valstīm, kādus varētu attīstīt arī Latvijā. Turpretī vēstnieks informēja par veiksmīgu Īrijas un Japānas projektu, ar kura starpniecību iedzīvotājiem un uzņēmējiem ir iespējas uzlabot valodas zināšanas un papildināt profesionālās iemaņas. 

Politikā - Jēkabsona lietā…

Jēkabsons atkāpies arī Berezovska dēļ
Liene Barisa,  NRA  10/22/05    Ēriks Jēkabsons uzskata, ka viņam bijis jāatkāpjas no iekšlietu ministra amata, kad Krievijai netīkamo uzņēmēju Borisu Berezovski Latvija nolēma iekļaut Latvijai nevēlamo personu sarakstā, jo pirms tam ministra attieksme pret B. Berezovski nav bijusi noraidoša un viņi ir arī vairākkārt tikušies. Vienlaikus Ē. Jēkabsons cenšas radīt pārliecību, ka galvenais atkāpšanās iemesls tomēr bijis nākamā gada valsts budžets, kurā neesot ievērotas policijas vajadzības.
Vakar Ē. Jēkabsons premjeram Aigaram Kalvītim iesniedza demisijas rakstu, pirms tam preses konferencē izklāstot atkāpšanās oficiālos iemeslus. Līdz jauna ministra apstiprināšanai iekšlietas pārraudzīs pats premjers. "Vēlreiz apstiprinu, ka es esmu ticies [ar B.Berezovski]. Nav svarīgi, cik reižu esmu ticies. Tikos kā privātpersona," sacīja bijušais iekšlietu ministrs, apstiprinot, ka viens no cēloņiem demisijas lēmuma pieņemšanā bija tieši ažiotāža ap B. Berezovski. 
Viņš skaidroja, ka viņa iepriekšējā darbība un nostāja kā iekšlietu ministru viņu nostādot interešu konfliktā, jo, ja jau viņš kā iekšlietu ministrs esot ticies ar cilvēku, kurš valstī ir pasludināts par valsts noziedznieku, viņš nevarot būt ministrs. Taču viņš noliedza, ka būtu B. Berezovskim izpaudis Nacionālajā drošības padomē (NDP) runāto, tādējādi noraidot A. Kalvīša pārmetumus, kurš Satversmes aizsardzības birojam uzdevis šādu versiju izmeklēt. "Tie ir meli. To es kategoriski noliedzu, un es neesmu to darījis. Tas viss nav patiesība," sacīja Ē. Jēkabsons. Taču dziļākās diskusijās par šo tēmu viņš neielaidās, atsakoties atbildēt arī uz jautājumu, kad bijusi pēdējā reize, kad viņš ar B. Berezovski kontaktējies. "Esmu gatavs pat izstāstīt, ko ar viņu esmu runājis, bet ne šeit un ne tagad," viņš piebilda. Ē. Jēkabsons arī sacīja, ka ar NDP lēmumu Latvija "izdara reveransu, paklonu Kremļa politikai".
Partija Jaunais laiks vakar norādīja, ka iekšlietas drīzāk vajadzētu pārņemt Tautas partijai. A. Kalvītis aģentūrai LETA norādījis, ka tas nav nekas vairāk kā politiska intriga. Arī LPP frakcijas vadītājs Jānis Šmits uzskata, ka Jaunais laiks izrādot nekompetenci un nodarbojas ar provokācijām. "Jaunajā laikā acīmredzot nav lasījuši koalīcijas līgumu. Tajā skaidri teikts, ka Iekšlietu ministrija ir LPP pārziņā," viņš sacīja. J. Šmits norādīja, ka par nākamo iekšlietu ministru lems trešdien LPP valdes sēdē.
Jēkabsons liedzas, Satversmes aizsardzības birojs pārbauda valsts noslēpuma izpaušanu 
Gunta Sloga,  Diena  10/22/05    Piektdien demisionējušais iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP) kategoriski noliedza, ka būtu informējis uzņēmēju Borisu Berezovski par Nacionālajā drošības padomē (NDP) apspriesto slepeno informāciju, taču ļāva noprast, ka viņam nav atbalstāma bijušā oligarha iekļaušana Latvijā nevēlamo personu sarakstā. Tikmēr Satversmes aizsardzības birojs (SAB) pēc premjera Aigara Kalvīša (TP) lūguma sāka pārbaudīt, vai kāda persona ir pārkāpusi likumus par valsts noslēpumu, izpaužot NDP runāto.
Ē.Jēkabsons piektdien gan tā arī neviesa lielāku skaidrību par savām attiecībām ar Kremļa vajāto uzņēmēju. Viņš noraidīja pieņēmumus, ka atkāpjas no amata tikai B.Berezovska dēļ. Taču Ē.Jēkabsons arī atzina — situācijā, kad viņš ticies ar B.Berezovski, par kuru viņam bija jāspriež NDP, varot rasties jautājums, vai ministram nav bijis interešu konflikts. "Jāizdara secinājumi vai lēmumi, vai varu būt valdībā, ja esmu ticies ar cilvēku, kas ir drauds valsts drošībai," sacīja E.Jēkabsons. 
Viņam arī nebija pieņemams NDP aicinājums Iekšlietu ministrijai iekļaut B.Berezovski nevēlamo personu sarakstā. Šādi lemjot, "Latvija nostāda sevi divdomīgā situācijā, tas ir mans personīgais viedoklis". Latvija arī izdara "reveransu vai poklonu Maskavai".
Demisionējušais ministrs noliedza, ka sniedzis B.Berezovskim slepenu informāciju par NDP lemto: "Tie ir meli, es kategoriski noliedzu." Jāatgādina, ka B.Berezovska dēļ Ē.Jēkabsons pats tika pieķerts melos — viņš sākumā noliedza, ka februārī ticies ar krievu uzņēmēju, taču vēlāk atzina šo faktu. Piektdien nu jau bijušais ministrs uzsvēra, ka ir ticies ar uzņēmēju, taču neesot svarīgi "vai tas noticis vienu vai 50 reižu". Uz Dienas jautājumu, kad bija pēdējā tikšanās vai kādas citas sazināšanās reize, Ē.Jēkabsons nevēlējās atbildēt, jo baumas nekomentējot. 
Pats B.Berezovskis Dienai ir sacījis, ka pēdējo dienu laikā ar Ē.Jēkabsonu nav sazinājies un par NDP lēmumu uzzinājis no medijiem. Šie izteikumi rada vēl lielāku neizpratni par B.Berezovska izteikumiem LTV — no tiem varēja noprast, ka viņš zina, kas runāts NDP, un kāda bijusi Ē.Jēkabsona nostāja. Šāds izteikums nevarēja pasprukt nejauši Maskavas politiskajās intrigās daudz pieredzējušajam uzņēmējam, kurš arī mēdzot atmaksāt pa prātam neizdarījušajiem.
Tikmēr A.Kalvītis, kurš pilda iekšlietu ministra pienākumus, piektdien lūdzis sagatavot dokumentus B.Berezovska iekļaušanai melnajā sarakstā. Tāpat viņš aicināja SAB sākt pārbaudi par iespējamo valsts noslēpuma izpaušanu, jo nevarot pieļaut situāciju, kad citur uzzina, ko slepenā NDP sēdē runājušas valsts amatpersonas. Arī JL Saeimas frakcijas paziņojumā uzsvērts — Ē.Jēkabsons radījis aizdomas par valsts noslēpuma izpaušanu. NDP sēdes ir slēgtas, to diskusijas ir valsts noslēpums, un tās lēmumi tiek pieņemti ar absolūto balsu vairākumu.
Tagad līdz ar Ē.Jēkabsonu no amata nāksies aiziet viņa biroja vadītājai Ilonai Līcei, kuras vārds regulāri piesaukts, runājot par B.Berezovska iespējamajām interesēm Latvijā. Tādēļ premjers pirms vairākām nedēļām lūdza Ē.Jēkabsonu viņu atlaist. I.Līce intervijā LNT paziņoja, ka konsultēsies ar juristiem, vai premjera izteikumi par nepieciešamību viņu atlaist, nav goda un cieņas aizskaršana. Ja juristi domās tāpat, viņa vērsīšoties tiesā.Piektdien Ē.Jēkabsons atzina, ka nav atlaidis I.Līci, jo neesot saņēmis rakstisku rīkojumu. Tā vietā viņš ļāvis viņai doties atvaļinājumā. A.Kalvīša preses sekretārs Arno Pjatkins gan uzsver, ka E.Jēkabsonam I.Līces gadījumā ticis izteikts "nepārprotams aicinājums rīkoties". E.Jēkabsons uzstāj, ka viņam neesot bijis pierādījumu par jelkādiem I.Līces, kuras vīrs ir labs B.Berezovska paziņa, pārkāpumiem.
I.Līcei piederoša uzņēmuma darījumos ar nekustamajiem īpašumiem, kā neoficiāli runāts, ieguldīta B.Berezovska nauda. Tāpat viņa strādāja iepriekšējā premjera Induļa Emša birojā (ZZS). Tieši šī partija neoficiālās sarunās atkal un atkal tiek saistīta ar B.Berezovski. Tiek atgādināts, ka Saeimas spīkere Ingrīda Ūdre, kas bija iesaistīta skandālā par nezināma avota piešķirtu finansējumu ZZS, tikusies ar uzņēmēju. 
Savukārt I.Emsis, Saeimas Nacionālās drošības komisijas vadītājs, nesen raidījumā Kas notiek? sacīja, ka B.Berezovska braucieniem uz Latviju "ar nacionālo drošību ir tikpat daudz sakara, cik Allažu kazu krišanas gadījumā". Viņa rīcībā arī piektdien nebija informācijas, kas dotu pamatu mainīt šīs domas. Taču citāts par Allažu kazām, viņaprāt, bijis vieds. "Tas ir ļoti precīzs — kas sastopas ar to infekciju, tas ir pagalam. Allažu kazas bija beigtas, un visam, kas sastopas ar šo cilvēku, arī ir pekas gaisā," sacīja I.Emsis.

Jēkabsons sapinies melos, bet no partijas neaiziet
Agnese Margēviča,  NRA  10/27/05    Viens no Latvijas Pirmās partijas dibinātājiem, no iekšlietu ministra amata ar troksni nule demisionējušais Ēriks Jēkabsons "pagaidām" nolēmis palikt partijā, tomēr ar tās priekšsēdētāju Juri Lujānu grasās drīzumā pārrunāt "savu vietu un lomu tajā". Vakardienas valdes sēdē par Ē. Jēkabsona iespējamo aiziešanu neesot pat diskutēts. 
Ē. Jēkabsons vakar Latvijas Pirmās partijas (LPP) valdi informējis par savu motivāciju aiziet no iekšlietu ministra amata. Ē. Jēkabsons, "protams", paliekot partijā un par to valdes sēdē pat "ne mazākajā mērā" neesot diskutēts, apgalvo partijas priekšsēdētājs Juris Lujāns, asi noskaldot: "Un mēs to uzskatām par pietiekamu, lai šobrīd šo tēmu izbeigtu." Savukārt no paša Ē. Jēkabsona izteikumiem noturīga pārliecība par viņa palikšanu paša reiz dibinātajā LPP nerodas. Viņš gan paliekot partijā un tās valdē, bet šo apņemšanos papildina ar daudznozīmīgi pausto "pagaidām". Netop skaidrs, vai "pagaidām" var beigties pēc Ē. Jēkabsona drīzumā iecerētās tikšanās ar J. Lujānu, kurā viņš iecerējis runāt par "partijas iekšējām lietām", "partijas tālāko attīstību un gaitu, gan par savu vietu un lomu tajā". 
"Man ir laiks apstāties un apdomāt savu nākotni. Vienkārši ir nepieciešamība man tikties un tikt skaidrībā gan pašam par savu, gan par partijas nākotni," sagurušā balsī pēc LPP valdes sēdes, kurā, ja var ticēt J. Lujāna apgalvotajam, "ne mazākajā mērā" nav diskutēts par Ē. Jēkabsona aiziešanu, teic pats demisionējušais ministrs. 
Ē. Jēkabsons pēc pēkšņās demisijas, kura zīmīgi sakrita ar dienu, kad B. Berezovskis tika rekomendēts iekļaušanai melnajā sarakstā, kļuvis par galveno Latvijas politiskās elites grēkāzi, kuram pārmet tikšanos un slepenus kontaktus ar skandalozo oligarhu. Izskanējuši arī minējumi par Tautas partijas (TP) dibinātāja un Latvijas politikā vēl aizvien par vienu no ietekmīgākajām personībām uzskatītā Andra Šķēles ietekmi uz Ē. Jēkabsonu. Nu jau bijušais iekšlietu ministrs ar A. Šķēli ticies vai nu pirms demisijas, kā izskanējis baumās, vai pēc tās, kā apgalvojis pats Ē. Jēkabsons. 
Par viņa demisijas galveno un patieso iemeslu tiek uzskatīts "Berezovska faktors", un A. Šķēle bija viens no Latvijas politiskās un ekonomiskās elites pārstāvjiem, kurš oligarha pēdējās vizītes laikā steidza uz tikšanos pie B. Berezovska. Lai gan ekspremjers un bijušais TP līderis pēc tikšanās rādījās visai ieinteresēts par oligarha plāniem Latvijā ieviest īpašu izglītības programmu pamatskolēniem, drīz pēc tam A. Šķēles partijas biedrs, premjerministrs Aigars Kalvītis, pēkšņi nāca klajā ar ierosmi B. Berezovski iekļaut melnajā sarakstā, liedzot viņam iebraukšanu valstī. Pret šo iniciatīvu asi iebilda tā brīža iekšlietu ministrs Ē. Jēkabsons, no kura tika prasīta lēmuma pieņemšana par nevēlamas personas statusa piešķiršanu oligarham.
No Ē. Jēkabsona izteikumiem jau pirms Nacionālās drošības padomes (NDP) sēdes, kurā šāda rekomendācija tika izteikta, varēja skaidri noprast, ka viņš neredz pamatu oligarha iekļaušanai melnajā sarakstā un jūtas kā "politisku spekulāciju upuris". "Ja tas ir politisks pasūtījums, tad par to jālemj nevis man, bet ārlietu ministram," toreiz norādīja Ē. Jēkabsons. Tomēr premjerministrs A. Kalvītis (TP), jau nākot klajā ar ierosmi izskatīt jautājumu par aizliegumu B. Berezovskim iebraukt Latvijā, norādīja, ka šis lēmums būs jāpieņem tieši iekšlietu ministram.
Pie B. Berezovska viņa pēdējās vizītes laikā Rīgā devās premjerministra ietekmīgais partijas biedrs un TP dibinātājs A. Šķēle, kurš pēc šīs tikšanās bija nepatīkami pārsteigts par žurnālistu aizdomu pilnajiem jautājumiem un centās iegalvot, ka, aptuveni stundu atrazdamies vienā telpā ar B. Berezovski, nav paguvis ar viņu pārmīt ne vārda, jo visu laiku veltījis, lai iepazītos ar multiplikācijas filmām pamatskolēnu izglītošanai. Neatkarīgās vaicāts, par ko viņš būtu vēlējies runāt ar B. Berezovski, ja kāda minūtīte tomēr būtu atlikusi, A. Šķēle toreiz apgalvoja: "Ziniet, es pat uzreiz nepateikšu, par ko."
Pats B. Berezovskis preses konferencē stāstīja, ka ar A. Šķēli todien ticies pirmo reizi mūžā un pēdējais uz viņu atstājis "ļoti nopietnu iespaidu". A. Šķēle savukārt apgalvoja, ka uz tikšanos viņu uzaicinājis nevis B. Berezovskis, bet oligarha biznesa partneris, ASV prezidenta Džordža Buša skandalozu slavu iemantojušais brālis Nīls Bušs.
Tomēr neilgi pēc abu ietekmīgo personu – B. Berezovska un A. Šķēles – kopīgi pavadītā laika, kas TP dibinātājam viesa lielu interesi par B. Berezovska un viņa biznesa partnera prezentēto pamatskolēnu izglītības programmu, A. Šķēles partijas biedrs A. Kalvītis pēkšņi nāca klajā ar ideju par oligarha iekļaušanu melnajā sarakstā, liedzot viņam iebraukšanu Latvijā. Premjerministra rīcībā tikai tad esot nonākusi jau iepriekš no drošības struktūrām pieprasītā informācija, kas apliecināja bažas par B. Berezovska interesēm Latvijā, kuras varētu apdraudēt valsts drošību. 
Kopējo fonu vēl vairāk sabiezina un neskaidru padara Berezovska vēstule, kas adresēta Latvijas sabiedrībai. Tajā Krievijas izraidītais politiķis skaidro savu versiju par notikušo un cita starpā uzsver: "Es esmu īpaši pateicīgs Jēkabsona kungam par viņa izpratni par sarežģījumiem, kas saistīti ar manu personisko drošību. Viņa rīcībā bija informācija, ka Krievijas aģenti Lielbritānijā veikuši dažus mēģinājumus mani nogalināt. Es saprotu, ka tas arī kļuva par manas un Jēkabsona kunga tikšanās iemeslu."
Šo informāciju Jēkabsons nekomentē, taču atklāts paliek jautājums – kā neatkarīgas valsts iekšlietu ministrs bez valdības vadītāja ziņas un pilnvarām atļaujas sniegt trešajai pusei mūsu izlūkdienestu sarūpētos atklājumus vai pieņēmumus? Tāpat līdz šim Jēkabsons pats nav atklājis, tieši kāds bija īstais tikšanās iemesls ar Berezovski. Ja ticam pēdējā versijai, tad nu jau bijušais Latvijas iekšlietu ministrs ir nodevis informāciju, ko varētu klasificēt arī kā spiegošanu kādas citas valsts (vai personas) labā. Turklāt nav neviena fakta, kas šo pieņēmumu apgāztu.
Dienesti pārbauda Jēkabsona saistību ar informācijas nopludināšanu Berezovskim
Viesturs Radovičs,  NRA  10/28/05    Latvijas drošības dienesti turpina pārbaudīt, kādā veidā bijušais iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons varētu būt izplatījis valsts drošības padomē apspriestos ziņojumus par oligarha Borisa Berezovska izprovocētajiem draudiem Latvijas drošībai. B. Berezovska apgalvojums, ka Ē. Jēkabsons viņu informējis par atentātu mēģinājumiem, pagaidām atstāts bez ievērības.
Šonedēļ B. Berezovskis plašā "paziņojumā Latvijas sabiedrība|" apgalvoja, ka bijušais iekšlietu ministrs viņu informējis par Krievijas specdienestu akcijām. 
"Es esmu īpaši pateicīgs Jēkabsona kungam par viņa izpratni par sarežģījumiem, kas saistīti ar manu personisko drošību. Viņa rīcībā bija informācija, ka Krievijas aģenti Lielbritānijā veikuši dažus mēģinājumus mani nogalināt. Es saprotu, ka tas arī kļuva par manas un Jēkabsona kunga tikšanās iemeslu," uzsver B. Berezovskis.
"Es nevēlos komentēt manā rīcībā esošo neoficiālo informāciju, kas saistīta ar Borisu Berezovski," uz Neatkarīgās jautājumu, kādas ziņas sniegtas Krievijas oligarham, mīklaini atbildēja E. Jēkabsons. Iespējams, lielāku skaidrību notikušajā demisionējušais ministrs viesīšot pēc kāda laika.
Ministru prezidents Aigars Kalvītis nekad nav uzdevis bijušajam iekšlietu ministram informēt B. Berezovski par draudiem viņa drošībai, Neatkarīgajai uzsvēra premjera padomnieks sabiedrisko attiecību jautājumos Arno Pjatkins: "Premjers nevar komentēt šajā vēstulē paustās ziņas, jo nav zināms, cik tās ir pamatotas. Tomēr tāpēc jau Satversmes aizsardzības birojam tika uzdots veikt pārbaudi par iespējamo informācijas noplūdi Nacionālajā drošības padomē. Iespējams, birojs pārbaudīs arī šajā vēstulē minētos apgalvojumus."
Savukārt Satversmes aizsardzības biroja (SAB) direktora vietnieks Uldis Dzenītis Neatkarīgajai pastāstīja, ka birojs izmeklē tikai tos faktus, kurus uzdevis pārbaudīt premjers, proti, vai notikusi informācijas noplūde no 19. oktobra Nacionālās drošības padomes (NPD) sēdes, kurā lemts, vai B. Berezovskis rada draudus Latvijas drošībai, kā arī ieteikts iekļaut viņu mūsu valstij nevēlamo personu sarakstā. U. Dzenītis nevēlējās komentēt, vai ir pieļaujams, ka ministrs drošības dienestu sniegto informāciju izpauž citas valsts pilsoņiem.
Arī Drošības policija (DP) nevēlas komentēt B. Berezovska apgalvojumus, teica DP priekšnieka palīdze Kristīne Apse-Krūmiņa.
Ne vienmēr B. Berezovska un citu politisku figūru izteikumi jāuztver kā tīra patiesība, atzina bijušais SAB direktors Lainis Kamaldiņš. Viņaprāt, E. Jēkabsona iespējamā informācijas sniegšana B. Berezovskim par atentātu draudiem var būt gan krimināli sodāms pārkāpums, gan arī nekas nelikumīgs. "Es nezinu šā notikuma apstākļus, bet tam varēja būt vairāki scenāriji. Ja Jēkabsons ir izpaudis klasificētas ziņas, kuras kā īpaši slepenas viņam snieguši Latvijas drošības dienesti, tad tas ir pārkāpums. Savukārt, ja bijušais ministrs Berezovskim pastāstījis kaut kur dzirdētas baumas vai arī viņam drošības dienesti bija uzticējuši brīdināt oligarhu par briesmām, tad nekā sodāma šeit nav," savās pārdomās dalījās L. Kamaldiņš.
Iepriekš intervijā Latvijas Radio A. Kalvītis sacīja, ka arī drošības dienestiem tiks uzdots nekavējoties pārbaudīt iespējamo ziņu sniegšanu B. Berezovskim par NDP lemto. B. Berezovskis intervijā Latvijas Televīzijai apgalvoja, ka zina par diskusijām NDP un par nu jau bijušā iekšlietu ministra Ē. Jēkabsona nostāju šajā jautājumā. Premjers iepriekš uzsvēra, ka ministram nevajadzētu būt kurjeram, sniedzot informāciju ieinteresētai personai par NDP lemto. "Par visslepenāko sanāksmi, kas valstī ir un par kuru parasti nekādus komentārus nesniedz, tagad vienkārši stāsta pa pasauli apkārt un vēl zvana ieinteresētām personām," sašutis bija A. Kalvītis. "Publiskojamā daļa no šīs sanāksmes par Berezovska jautājumu bija, ka mēs rekomendējam iekšlietu ministram iekļaut viņu melnajā sarakstā. To paziņoja Valsts prezidente, un tas bija viss, ko publiski varēja teikt," uzsvēra valdības vadītājs. A. Kalvītim nav skaidrs, ko Ē. Jēkabsons ir runājis ar B. Berezovski un kādēļ vispār viņš uzņēmējam ir zvanījis pēc NDP sēdes. 
"Es nedomāju, ka tik augstai valsts amatpersonai tas pieklātos," sprieda premjers. Šotrešdien A. Kalvītis, pildot iekšlietu ministra pienākumus, parakstīja lēmumu iekļaut B. Berezovski Latvijai nevēlamo personu sarakstā. Latvijā B. Berezovskis vairs nevarēs iebraukt arī tad, ja uzrādīs dokumentus ar Platona Jeļeņina vārdu.

Valsts Ieņēmumu dienestā…

VID vadītājs atbalsta nodevas apiešanu 
Irina Jesina,  Diena  10/26/05    Lai gan dzīvokļu pirkuma darījumu vērtības samazināšana uzskatāma par tipisku shēmu, kā izvairīties no valsts nodevas samaksas vai to samazināt, Valsts ieņēmumu dienesta (VID) priekšnieks Dzintars Jakāns nenosoda, ka šādi, iespējams, rīkojusies augsta viņa vadītās iestādes amatpersona. To pieļaujot likumi, un saprotama esot dzīvokļa īpašnieka vēlme, Dz.Jakāns sacīja, komentējot atklājušos informāciju par VID Zemgales reģionālās iestādes vadītāja Andra Zāles darījumu. Valsts amatpersona no ētikas viedokļa nedrīkst atbalstīt tādas darbības, it sevišķi — komentējot savu padoto rīcību, kuri arī kontrolē nodokļu iekasēšanu, uzskata korupcijas pētnieks Valts Kalniņš.
Saeimas Pretkorupcijas komisijas vadītāja Linda Mūrniece (JL) lūgusi Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroju pārbaudīt A.Zāles ienākumu likumību. Viņš deklarācijā uzrādījis arī Ls 355 000 skaidras naudas uzkrājumus. 
Oktobrī stājoties VID reģionālās iestādes vadītāja amatā, A.Zāle ienākumu deklarācijā norādījis, ka viņam pieder pieci dzīvokļi Rīgā un Saulkrastos un, kā secina Dienas Bizness (DB), viens no tiem, Kalnciema ielā, ir iegādāts par sešas reizes zemāku cenu nekā tā tirgus vērtība. Visticamāk, A.Zāle, nodalot dzīvokļa un tajā esošās mantas cenu, 2% valsts nodevu samaksājis nevis no DB aplēstās tirgus vērtības 45 000, bet no 7379 latiem, arī nodevu samazinot sešas reizes. "Šis dzīvoklis ir ārpus Rīgas centra, vecā koka mājā, līgums ir slēgts pirms diviem gadiem un sadalīts divās daļās, līdz ar to cena ir noteikta gan pašam nekustamajam īpašumam, gan tā iekārtām," Dienai skaidroja Dz.Jakāns, sakot, ka telefoniski ar A.Zāli šo jautājumu jau esot pārrunājis. VID priekšnieks piebilda, ka A.Zāle ir "acīmredzot zinošs cilvēks" un izmantojis iespēju nekustamā īpašuma vērtību dalīt, lai samazinātu līguma summu, no kuras jāmaksā nodeva. Mēbeles, televizoru un ledusskapi varot neiekļaut dzīvokļa pirkuma līgumā, un diez vai to varot saukt par izvairīšanos no nodevas, uzskata VID priekšnieks, Dienas žurnālistei ar entuziasmu piedāvājot iztēloties situāciju, kurā viņa rīkotos tāpat. Kritiskāks pret likumu caurumiem Dz.Jakāns bija šā gada janvārī, kad, komentējot VID nespēju pierādīt deputāta Jāņa Straumes (TB/LNNK) pārkāpumu, pirkuma līgumu dalot divās daļās, aicināja nodevas aprēķināt pēc īpašumu tirgus cenām. 
Premjera Aigara Kalvīša (TP) padomnieks ekonomikas jautājumos Aigars Štokenbergs Dienai teica, ka Dz.Jakāns varbūt ir piekusis un acīmredzot gribēja pateikt, ka pašreizējā likumdošana neļauj viņam aktīvāk rīkoties, bet ne viņš, ne finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP) nevar sistēmu mainīt, jo likumus pieņem Saeima. O.Spurdziņš Dienu informēja, ka Dz.Jakāns arī viņam apsolījis A.Zāles darījumus pārbaudīt gan no juridiskā, gan morāles viedokļa.
"No vienas puses, privātpersonas var pirkt un pārdot jebko par jebkuru cenu, un grūti pateikt, kā labāk cīnīties par nodokļu pilnvērtīgu iekasēšanu. Taču no amatpersonas ētikas viedokļa aizdomīgie darījumi ir galīgi nepieņemami, turklāt, ja tos veic amatpersona, kas kontrolē nodokļu iekasēšanu," pauda politologs V.Kalniņš. Pats A.Zāle savus darījumus komentēt atteicās, iesakot Dienai sazināties ar VID komunikāciju daļu.

Daudzi VID amatvīri naudu glabā «zeķē» 
Dace Plato,  Diena  10/28/05    Valsts ieņēmumu dienesta (VID) reģionālās iestādes vadītājs, kurš skaidrā naudā uzkrājis 355 000 latu, nebūt nav vienīgais, kurš šajā iestādē izvēlas naudu glabāt "zeķē" un mājās nebaidās turēt pat desmit un vairāk tūkstošus latu. To dara vēl citas VID vadošās amatpersonas, Diena secināja, iepazīstoties ar valsts amatpersonu deklarācijām. Aptaujātie VID pārstāvji skaidras naudas uzkrāšanu skaidro ar drīzumā iecerētiem pirkumiem, kā arī ar lielāku drošības sajūtu par to. 
Tā VID akcīzes preču pārvaldes direktors Artūrs Danilāns deklarācijā par 2004.gadu norāda, ka skaidrā naudā uzkrājis 11 500 latu, iepriekšējos divos gados — septiņus un deviņus tūkstošus latu. A.Danilāna alga 2004.gadā VID bija 14 407 lati. 
"Man šī deklarētā nauda ir mājās, ja ir nepieciešams, varu uzrādīt," Dienai apgalvoja A.Danilāns. Piekrītot, ka šāda prakse laikā, kad arvien vairāk iedzīvotāju skaidras naudas vietā izmanto banku pakalpojumus, ir "mazliet vecmodīga", viņš to skaidro ar plāniem iegādāties "diezgan grūti atrodamu" specifisku automašīnu, kam jebkurā brīdī varot būt nepieciešami brīvi līdzekļi. Jautāts, vai nav bail par naudas drošību, A.Danilāns atteica, ka "plauktā nolikta jau tā nestāv".
VID ģenerāldirektora vietnieks Kaspars Čerņeckis 2004.gadā, tāpat kā divos iepriekšējos, skaidrā naudā uzkrājis 10 500, bezskaidrā — 23 000 latu. Viņa alga 2004.gadā bijusi 27 490 latu. K.Čerņeckis Dienai sacīja, ka deklarācijā norādīto skaidro naudu šā gada sākumā jau esot iztērējis kādam darījumam, par ko sīkākas ziņas parādīšoties nākamā gada deklarācijā, un ka lielāko daļu ienākumu viņš tomēr turot bankā.
Visus uzkrājumus — ap 17 000 latu, skaidrā naudā glabā arī VID biroja vadītājs Jānis Buholts. Viņš to skaidro ar "iekšējo pārliecību", kas neļaujot krāto, drīzam darījumam paredzēto naudu uzticēt citam. Par drošību J.Buholts bilda, ka "deklarācijā jau nav teikts, ka nauda jāglabā tieši mājās".
Korupcijas pētnieki pauž aizdomas, ka skaidras naudas amatpersonām šādos gadījumos nav, bet, to uzrādot, ko neviens nepārbauda, viņi nodrošinās ar iespēju šādu naudu legalizēt, ja to neoficiāli iegūtu. Īpaši aktuāli šādus "uzkrājumus" ir veidot pirms 2007.gadā paredzētās vispārējo ienākumu deklarēšanu, kad plānots, ka "uzkrājumus" to pierādīšanai varētu likt pārskaitīt uz bankas kontu.
***
Lielākie krājēji
VID vadošās amatpersonas, kas 2004.g. skaidrā naudā deklarējušas 10 tūkstošus latu un vairāk
- Zemgales reģionālās iestādes direktors Andris Zāle — 355 000 
- Kurzemes reģionālās iestādes direktors Gaidis Bierands — 21 000
- VID biroja priekšnieks Jānis Buholts — kopā ap Ls 17 000 (Ls 11 000, 7000 USD, 3200 EUR)
- Akcīzes preču pārvaldes direktors Artūrs Danilāns — 11500 
- Ģenerāldirektora vietnieks Kaspars Čerņeckis — 10 500
- Ģenerāldirektora vietnieks Vladimirs Vaškevičs — 10 200
- Informātikas pārvaldes direktore Iveta Bērtulsone — 10 000
Dati: VID datu bāze internetā

No amatiem atstādina augstas VID amatpersonasLETA  10/28/05    Valsts ieņēmumu dienesta (VID) ģenerāldirektors Dzintars Jakāns no amatiem atstādinājis Lielo nodokļu maksātāju pārvaldes direktori Janīnu Stoļarovu un Juridiskās pārvaldes Maksājumu piedziņas daļas priekšnieku Edgaru Ceru. 
Jakāns šodien intervijā Latvijas Radio pauda aizdomas, ka tieši "pagājušajā nedēļā atstādinātās augstās valsts amatpersonas ir sarīkojušas tādu kā nelielu kampaņu pret VID ģenerāldirektoru", lai viņu atstādinātu no amata. 
Pēc VID vadītāja teiktā, viena amatpersona no amata atstādināta, jo ierosināts kriminālprocess, tāpēc Jakāns no sīkākiem komentāriem atturējās, bet otra amatpersona no amata atstādināta pret viņu ierosinātās disciplinārlietas ietvaros. 
VID Komunikāciju nodaļas priekšniece Agnese Grīnberga apliecināja, ka kriminālprocess par aptuveni 20 000 latu zaudējumu nodarīšanu sākts saistībā ar Cera darbībām. Sīkākus komentārus par šo lietu VID nesniegs. 
Stoļarova no amata atstādināta saistībā ar jau iepriekš VID veiktajām pārbaudēm par viņas vadītās pārvaldes amatpersonu darbu, pābaudot par pievienotās vērtības nodokļa krāpšanu aizdomās turēto SIA "INT Latvija". 
Pēc Jakāna teiktā, disciplinārlieta ierosināta par ierēdņu un padoto amatpersonu nekontrolēšanu, nodarot zaudējumus valstij. 
"Vienā gadījumā zaudējumi ir 20 000 latu, bet otrā gadījumā - nedaudz vairāk par miljonu," sacīja Jakāns. 
Laulības definīcijā…

Saeima konceptuāli atbalsta laulības aizsardzību SatversmēDELFI  10/26/05    Saeima trešdien bez garām debatēm pirmajā lasījumā atbalstīja priekšlikumu noteikt laulības aizsardzību starp sievieti un vīrieti Satversmē. Par grozījumiem valsts pamatlikumā balsoja 65 deputāti, pret 5, bet atturējās 25 deputāti. 
Saeimas atbalstītais priekšlikums paredz izteikt Satversmes 110.pantu šādā redakcijā: “Valsts aizsargā un atbalsta laulību – savienību starp vīrieti un sievieti, ģimeni, vecāku un bērna tiesības. Valsts īpaši palīdz bērniem invalīdiem, bērniem, kas palikuši bez vecāku gādības vai cietuši no varmācības”. 
Līdz šim šajā Satversmes pantā nebija noteikts, ka laulība ir savienība starp vīrieti un sievieti. 
Latvijas Pirmās partijas pārstāve Inese Šlesere aicinot balsot par Satversmes grozīšanu norādīja, ka šis priekšlikums netiek vērsts pret kādu, bet ir “par vienīgo savienību, kas var sekmēt Latvijas attīstību”. Šlesere uzsvēra, ka viennozīmīga viedokļa par laulību neesot arī Eiropā, iespējams, tādēļ “šodien ir jāpieņem svarīgākais lēmums 9.Saeimas vēsturē,” skaidroja deputāte. 
Pret Satversmes grozīšanu aicināja balsot kreiso partiju pārstāvji. Par cilvēktiesībām vienotā Latvijā deputāts Vladimirs Buzājevs norādīja, ka 15 gadu laikā, kamēr “deputāti izklaidējas grozot satversi” iedzīvotāju skaits samazinājies par 400000. “Būtu labāk paaugstinājuši bērnu pabalstus,” ierosināja Buzājevs. 
Ierosinājumu grozīt satversmi, nosakot aizsardzību laulībai starp vīrieti un sievieti izteica kristīgās vērtības aizstāvošā Latvijas Pirmā partija. Partija savu priekšlikumu skaidroja ar to, ka Satversmes 110.pantā nosakot valsts aizsardzību laulībai ne tikai tiks nostiprināta šobrīd Civillikumā noteiktā kārtība, ka laulība starp viena dzimuma personām ir aizliegta, bet LPP arī vēlas nodrošināt, ka atbilstoši valsts konstitūcijai laulības jēdziens vispār nav attiecināms uz viena dzimuma personu partnerattiecībām. 
“Tādējādi, ja kādreiz nākotnē Saeimas vairākumu neveidos konservatīvas un kristīgi konservatīvas partijas, un tās izkropļota cilvēktiesību traktējuma ietekmē, nedod Dievs, nobalsotu par viena dzimuma personu partnerattiecību civiltiesiskā stāvokļa legalizāciju Civillikumā, Satversme liegs šādas partnerattiecības saukt par laulību, un attiecīgi šādas partnerattiecības nedrīkstēs pretendēt uz valsts aizsardzību un atbalstu, kāds tiek sniegts vīrieša un sievietes veidotai ģimenei un bērniem (finansiāls atbalsts ģimenei valsts pabalstu veidā, palīdzība mājokļa jautājuma risināšanā utt.),” uzsvērts LPP izplatītajā paziņojumā. 
Premjers Aigars Kalvītis pauda, ka laulības aizsardzības noteikšana satversmē nebūtu nepieciešama. 
Diskusijas par laulības aizsardzību Satversmē sākās pēc šovasar Rīgā notikušā seksuālo minoritāšu gājiena “Rīgas pride 2005”, kas izpelnījās baznīcas un dažu politiķu nosodījumu. 
Priekšlikumu iesniegšanas termiņš Satversmes 110.panta grozījumu otrajam lasījumam noteikt līdz 12.novembrim. 
Kalvītis neredz vajadzību noteikt laulību aizsardzību SatvermēDELFI  10/26/05    Ministru prezidents Aigars Kalvītis neatbalsta viendzimuma laulības, taču arī neuzskata, ka laulību starp sievieti un vīrieti būtu jāaizsargā ar Satversmi, kā to ierosinājuši daži saeimas deputāti, šorīt "Latvijas neatkarīgās televīzijas" ziņu raidījumā "900 sekundes" teica premjers. 
"Pirmkārt, likumdošana skaidri paska, kas uzskatāms par laulībām, kas par ģimeni," norādīja Kalvītis. Tādēļ viņš neredz vajadzību regulēt to pašu arī Satversmē. 
Premjers uzskata, ka laulības aizsardzību starp vīrieti un sievieti Satvermē būtu jānosaka tikai tādā gadījumā, "ja būtu indikācijas, ka ir interese par viendzimuma laulībām, vai arī, ka esošā likumdošana ir par vāju". 
Taču tā kā šādu pzīmju neesot premjers aicināja deputātus "nerotaļāties ar Satversmi", jo, lai veiktu grozījumus valsts pamatlikumā ir nepieciešams ļoti nopietns un precīzs darbs. 
"Nedomāju, ka satversme ir vieta, kur noteikt šādu regulējumu," piebilda premjers. 
LPP skaidro nepieciešamību definēt laulību
TVNET  10/26/05Ņemot vērā atsevišķu plašsaziņas līdzekļu un politiķu mazliet neprecīzos traktējumus par LPP iesniegtajiem Satversmes grozījumiem, vēlējos paskaidrot, kādēļ Satversmē ir nepieciešams definēt jēdzienu „laulība” kā savienību starp vīrieti un sievieti, TVNET informēja LPP preses sekretārs Edgars Vaikulis.Satversmes 110.pantā nosakot, ka “valsts aizsargā un atbalsta laulību – savienību starp vīrieti un sievieti, ģimeni, vecāku un bērna tiesības. Valsts īpaši palīdz bērniem invalīdiem, bērniem, kas palikuši bez vecāku gādības vai cietuši no varmācības”, ne tikai tiks nostiprināta šobrīd Civillikuma 35.pantā noteiktā kārtība, ka laulība starp viena dzimuma personām ir aizliegta, bet LPP arī vēlas nodrošināt, ka atbilstoši valsts konstitūcijai laulības jēdziens vispār nav attiecināms uz viena dzimuma personu partnerattiecībām. 
Tādējādi, ja kādreiz nākotnē Saeimas vairākumu neveidos konservatīvas un kristīgi konservatīvas partijas un tās izkropļota cilvēktiesību traktējuma ietekmē, nedod Dievs, nobalsotu par viena dzimuma personu partnerattiecību civiltiesiskā stāvokļa legalizāciju Civillikumā, Satversme liegs šādas partnerattiecības saukt par laulību, un attiecīgi šādas partnerattiecības nedrīkstēs pretendēt uz valsts aizsardzību un atbalstu, kāds tiek sniegts vīrieša un sievietes veidotai ģimenei un bērniem (finansiāls atbalsts ģimenei valsts pabalstu veidā, palīdzība mājokļa jautājuma risināšanā utt.). 
Tātad Satversmes grozījumu mērķis ir nevis „dublēt” Civillikumā noteikto viena dzimuma personu laulību aizliegumu, bet gan noteikt, ka laulība ir tikai savienība starp vīrieti un sievieti un tikai tā var pretendēt uz valsts aizsardzību un atbalstu.
Juristi kritizē laulības stiprināšanu Satversmē Dita Arāja,  Diena  10/27/05    Pirmajā lasījumā nobalso par laulības stiprināšanu Satversmē. Juristi pieļauj, ka priekšlikumu LPP radījusi priekšvēlēšanu dēļ.
Pretēji valdības vadītāja Aigara Kalvīša (TP) un Valsts prezidentes Vairas Vīķes–Freibergas aicinājumam nepieņemt pārsteidzīgus Satversmes grozījumus Saeimas deputāti ar 65 balsīm par trešdien pirmajā lasījumā akceptēja Latvijas Pirmās partijas (LPP) ierosināto vīrieša un sievietes laulības stiprināšanu valsts pamatdokumentā. Pret balsoja tikai pieci deputāti, lielākoties no Jaunā laika (JL). Par deputātu rīcību satraukti starptautisko un konstitucionālo tiesību juristi, kas uzskata — Latvijā tradicionālā laulība nav apdraudēta, lai to īpaši aizsargātu Satversmē. Viņi pieļauj, ka minēto LPP priekšlikumu inspirējuši politiski motīvi — pirms gaidāmajām Saeimas vēlēšanām gūt lētu popularitāti, ar tradicionālās laulības stiprināšanu patiesībā liedzot viendzimuma partnerattiecību reģistrēšanu. 
Satversmes grozījumu versija, par kuru nobalsoja deputāti, paredz, ka "valsts aizsargā un atbalsta laulību — savienību starp vīrieti un sievieti". Tomēr LU Juridiskās fakultātes lektore Anita Rodiņa akcentē — pirms valsts pamatdokumenta grozījumiem jāatbild uz jautājumu, vai laulība valstī ir tik apdraudēta, lai to īpaši stiprinātu Satversmē. Viņasprāt, tas nav nepieciešams, un viņai piekrīt arī LU Starptautisko tiesību katedras vadītāja Kristīne Krūma, skaidrojot, ka neviens starptautisks dokuments Latvijai neliek reģistrēt viendzimuma partnerattiecības.
"Neviens nerunā par viendzimuma laulības aizliegšanu, bet par laulības definēšanu," saka LPP deputāte Inese Šlesere. Mācītājpartija, kas sākotnēji savu priekšlikumu argumentēja ar vēlmi stiprināt ģimeniskās vērtības, tagad pārmetusies pie cita skaidrojuma — tā kā nevienā Latvijas likumā nav definēta laulība, tā kā pamatvērtību jānosaka Satversmē. "LPP meklē argumentus savam skaļi neizteiktajam un nepopularizētajam mērķim," ir pārliecināta A.Rodiņa. Viņa akcentē — varētu atrast daudzas līdzīgas vērtības, kas nav definētas Latvijas likumos, taču tas vēl nenozīmē, ka tās visas jādefinē Satversmē.
Valsts prezidente tikai pāris stundu pirms Saeimas balsojuma žurnālistiem sacīja, ka deputātiem rūpīgi jāizvērtē, vai, akceptējot grozījumus, tiek ievēroti cilvēktiesību principi. Arī A.Kalvītis trešdienas rītā telekompānijai LNT pauda, ka valsts aizsardzības noteikšana laulībai starp vīrieti un sievieti Satversmē nav nepieciešama, taču pēcpusdienā viņa partijas frakcija monolītā vienotībā nobalsoja par. 
"Tas ir neraksturīgi TP, ka tik augstā līmenī domas atšķiras," saka TP priekšsēdētājs Atis Slakteris. Viņš skaidro, ka patiesībā vairs nevienprātības neesot, jo trešdien frakcijas sēdē deputāti premjeru pārliecinājuši, ka laulību vajag stiprināt Satversmē, jo ģimeniskās vērtības iestrādātas pat TP simbolā. 
Arī ZZS vienprātīgi nobalsoja par, bet viedokļi atšķīrās JL, kura četri deputāti balsoja pret, bet vairāki atturējās. "Es ieklausījos, ko sacīja premjers un prezidente," savu "pret" pamato Linda Mūrniece (JL). Viņa piekrīt augstajām amatpersonām, ka Satversmes grozījumi rūpīgi jāizvērtē no starptautisko tiesību viedokļa. 
Valsts konstitūcijas pamatvērtība ir tās stabilitāte, tādēļ sarežģīta ir tās grozīšanas kārtība — lai stiprinātu laulību Satversmes grozījumiem nepieciešamas divas trešdaļas deputātu balsu. Ja šie grozījumi būtu jāpieņem galīgajā lasījumā, trešdien tiem pietrūktu divu balsu.

Citādi polītikā…

Valsts elektronisko sakaru direkcijai – šaubīgi darījumi
Juris Paiders, Ilze Šteinfelde,  NRA  10/22/05    Neatkarīgā saņēma anonīmu informāciju par to, ka valsts uzņēmums – Elektronisko sakaru direkcija – gatavojas ievērojami pārmaksāt par nekustamo īpašumu. Vakar Neatkarīgā šo anonīmo vēstījumu pārsūtīja LR ģenerālprokuroram Jānim Maizītim. Kā Neatkarīgajai paskaidroja J. Maizītis, informācija nekavējoties tiks nosūtīta Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojam (KNAB), un viņš solīja informēt Neatkarīgo par lietas turpmāko virzību. 
Iepirkumu uzraudzības biroja mājas lapā publiski pieejamā informācija vēsta, ka valsts akciju sabiedrība Elektronisko sakaru direkcija (ESD) par 2,55 miljoniem latu vēlas iegādāties zemesgabalu, kas būtu ne mazāks par 2500 kvadrātmetriem, un biroja ēku, kuras kopējā platība nebūtu mazāka par 1200 kvadrātmetriem. Šim paziņojumam atsaucās divi pretendenti, bet uzvarēja A. Čepjolkins, kura pilnvarotā persona ir viņa dzīvesbiedre – Latvijas Zvērinātu tiesu izpildītāju padomes priekšsēdētāja Inga Čepjolkina. 
Čepjolkinu ģimene par savu īpašumu vēlas saņemt 2,55 miljonus latu, lai gan, pēc neoficiālas informācijas, iepriekš Ober Hauss un Arco Real Estate šo īpašumu bija novērtējuši par 1,4 miljoniem latu. To, ka šā īpašuma vērtība diez vai pārsniedz divus miljonus latu, netieši apstiprina arī tas, ka īpašums ieķīlāts Rietumu bankā kā nodrošinājums vairākiem kredītiem, kuru kopējais apjoms ir 600 000 eiro. Iespējams, ka kādam ēku kompleksa Kalnciema ielā 88a vērtētāju dotais provizoriskais novērtējums šķitīs par zemu, tāpēc līgums ar šīm abām nekustamo īpašumu kompānijām esot lauzts.
Ober Haus pārstāvis vakar no rīta Neatkarīgajai apstiprināja, ka šis īpašums ir vērtēts, bet vēlāk šī kompānija precizēja, ka vērtējums tomēr neesot veikts un nekādi komentāri par to netiks sniegti.
Arī Arco Real Easte pārstāvji nebija daudz runīgāki.
"Provizoriski bija runa, ka Arco Real Estate varētu veikt Kalnciema ielas 88a vērtējumu, taču pasūtītāji laikam izvēlējās citu šā pakalpojuma sniedzēju. Turklāt sākumā netika iesniegti visi vērtēšanai nepieciešamie dokumenti. Bez tiem nav iespējams noteikt šāda īpašuma vērtību," Neatkarīgajai skaidroja Arco Real Estate valdes loceklis Māris Laukkalējs. To, vai potenciālajiem vērtētājiem ir radies priekšstats, cik tad īsti ēku komplekss Kalnciema ielā 88a ir vērts, M. Laukkalējs neatklāja, piebilstot, ka, neveicot pilnus aprēķinus, nav iespējams novērtēt ēku, kas ir ienākumu objekts.
Par ēku kompleksu Kalnciema ielā 88a ESD valde plāno balsot pirmdien, kad satiksmes ministrs Ainārs Šlesers vēl nebūs atgriezies no atvaļinājuma.
ESD valdes loceklis Andrejs Požarnovs Neatkarīgajai skaidroja, ka vakar par šo jautājumu saņemtajos dokumentos bijuši vien divi dokumenti: valdes lūgums A. Čepjolkinam pārskatīt pārdodamā īpašuma cenu un A. Čepjolkina pilnvarotās personas I. Čepjolkinas vēstule, ka īpašuma cena netiks pārskatīta. Materiālos neesot ne oficiāla šīs ēkas novērtējuma, ne konkursa komitejas lēmuma.
"Pirms dažām dienām valdes sekretāre mani informēja, ka divas neatkarīgas vērtētāju kompānijas ir atteikušās novērtēt šo īpašumu. Vai ir saņemts kāds cits vērtējums, nezinu," sacīja A. Požarnovs, piebilstot, ka pirmdien valde var vienīgi lemt par to, ko darīt tālāk šajā situācijā, nevis lemt par šīs ēkas iegādi.
"Ja tomēr kāds no valdes locekļiem to ierosinās, es noteikti balsošu pret," uzsvēra A. Požarnovs. "Nebūtu pareizi, ja valde lemtu par tāda nekustamā īpašuma iegādi, kurš nav novērtēts. Es tādu atbildību nevaru uzņemties, jo, ja amatpersonas pieņem lēmumu, kas nav ekonomiski izdevīgs uzņēmumam, tām zaudējumi jāsedz no savas kabatas."
ESD telpas šobrīd atrodas četrās piecās vietās Elizabetes ielā, Pērnavas ielā un vēl citur. Visas šīs telpas ESD lielākoties īrējot, skaidroja A. Požarnovs. Vienota administratīvi tehniskā kompleksa izveidei ESD plāno tērēt savus kopš 1999. gada uzkrātos finanšu līdzekļus, nepiesaistot valsts budžeta resursus.
ESD saistībā ar īpašumu lietām sabiedrības uzmanības lokā nenonāk pirmo reizi. ESD piederošais nekustamais īpašums Rīgā, Miera ielā 55/57, jūlija sākumā tika pārdots par 415 000 latu, un to nopirka Real Estate Ekspert. Ēkā iepriekš atradās direkcijas noliktavas telpas. Eksperti presei pieļāva, ka valsts šajā darījumā ir zaudējusi aptuveni 400 000 latu. Savukārt ESD kategoriski noraidīja pārmetumus, ka tā ēku pārdevusi par lētu. Īpašuma izsoles rīkošana tika uzticēta zvērinātu advokātu birojam Bērziņš, Marga un Vīnkalis. Pirms izsoles kompānija Objekts LV ESD piederošo ēku novērtējusi 410 000 latu vērtībā, kas arī noteikta par izsoles sākumcenu. 2000. gadā iepriekšējā ESD vadība šo īpašumu iegādājās par 220 000 latu.
Firmas Objekts LV vērtējumam neuzticību ir izrādījusi Privatizācijas aģentūra (PA), kura gatavoja SIA Viesnīca Majori iznomātā nekustamā īpašuma Jūrmalā privatizācijas noteikumus. Pēc PA valdes pasūtījuma sākumā nekustamā īpašuma Jūrmalā, Jomas ielā 29/31, novērtējumu veica Objekts LV, kas uzskatīja, ka šis īpašums ir 706 500 latu vērts, ziņo LETA. PA bija radušās šaubas par novērtējuma atbilstību tirgus situācijai, jo nekustamajam īpašumam tuvumā esošie apbūvētie zemesgabali ir privatizēti par augstāku cenu. Objekts LV arī nesniedza PA ziņas par novērtēšanā izmantoto metodiku, savukārt Latvijas Īpašumu vērtētāju asociācija secināja, ka firma pieļāvusi kļūdas novērtējuma metodikā, kopumā tās atzinumu uzskatot par atbilstošu tirgus situācijai. Tomēr PA valde nolēmusi izmantot ekspertu pakalpojumus un piedāvājusi īpašuma novērtējumu veikt četrām starptautiski atzītām auditorfirmām. No tām atsaukusies tikai Ernst&Young Baltic. Tā noteiktā īpašuma tirgus vērtība bija 1,98 miljoni latu. 
***
Andrejs Čepjolkins
- SIA Kalnciema biroju centrs īpašnieks
- Kurbads 2 īpašnieks 
- Sakura L līdzīpašnieks (25%)
Avots: Lursoft
***
Inga Čepjolkina
- Latvijas Zvērinātu tiesu izpildītāju padomes priekšsēdētāja
- Viņa minēta saistībā ar tā dēvēto tiesu izpildītāju lietu, kurā par kukuļņemšanu un dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu Jelgavas uzņēmuma RAF mantas izpārdošanā tika tiesāti zvērināti tiesu izpildītāji Ivars Kibermans, Ligita Molčanova un Andris Strazds
Avots: LETA
***
Elektronisko sakaru direkcija
- ESD valdes priekšsēdētājs – Juris Dumpis
- Valdes locekļi – Andrejs Požarnovs un Vitolds Vaznis
- ESD padomes priekšsēdētāja – Iveta Zadeika
- Padomes locekļi – Rolands Tjarve, Valdis Dvinskis, Daiga Jurēvica, Arnis Luhse
Elektronisko sakaru direkcija nodarbojas ar:
- pakalpojumu sniegšanu bezvadu radioelektronisko sakaru līdzekļu elektromagnētiskās saderības jomā
- valsts politikas īstenošanu un valsts uzraudzību radiofrekvenču spektra izmantošanā
- bezvadu radioelektronisko sakaru līdzekļu elektromagnētiskās saderības nodrošināšanu
- radiofrekvenču spektra tehniskās izmantošanas plānošanu
- darba frekvenču piešķiršanu
- starptautiski noteiktā kārtībā Latvijā darbojošos raidstaciju darba frekvenču reģistrāciju
- bezvadu radioelektronisko sakaru līdzekļu atļauju izsniegšanu
Avots: Lursoft
Āboltiņa atsauc grozījumu Pilsonības likumā tālāko virzību 
LETA  10/24/05     Tieslietu ministre Solvita Āboltiņa (JL) nolēmusi atsaukt un nevirzīt tālāk izskatīšanai Ministru kabineta sēdē grozījumus Pilsonības likumā, aģentūru LETA informēja ministres preses sekretārs Sandris Sabajevs.
Kā ziņots, grozījumi Pilsonības likumā paredzēja kā vienu no Latvijas pilsonības iegūšanas kritērijiem noteikt personas lojalitāti pret valsti.
Par savu lēmumu Āboltiņa jau informējusi Ministru prezidentu Aigaru Kalvīti (TP), kurš piekrīt viņas viedoklim.
Sabajevs norādīja, ka ministre šādu lēmumu pieņēmusi, jo uzskata, ka "pašreiz ir izveidojusies nelabvēlīga situācija grozījumu izdarīšanai Pilsonības likumā, jo likuma "atvēršana" var radīt valstī neprognozējamas sekas".
Āboltiņa ir aicinājusi koalīcijas partnerus lēmumu par grozījumiem Pilsonības likumā atstāt nākamās Saeimas lemšanā. Ministre uzskata - likuma grozījumu atlikšana uz gadu neradīs būtiskas sekas.
"Manuprāt, pašlaik nav piemērots laiks, lai lemtu par grozījumiem Pilsonības likumā. Ir sākušās priekšvēlēšanu cīņas pirms Saeimas vēlēšanām un atsevišķi politiskie spēki jautājumā par pilsonību jau ir ieņēmuši radikālu nostāju," uzskata Āboltiņa. Viņa piekrīt, ka pilsonības jautājums ikvienai valstij ir ļoti nozīmīgs, jo regulē valsts un indivīda attiecības, bet vienlaikus ir arī ļoti jūtīgs jautājums, tāpēc grozījumiem Pilsonības likumā ir jābūt izsvērtiem un vērstiem uz sabiedrības konsolidāciju.
"Šobrīd lēmuma pieņemšana par grozījumu izdarīšanu Pilsonības likumā drīzāk var izraisīt sabiedrības šķelšanos. Manuprāt, optimālākais risinājums pašreizējā situācijā ir atlikt lēmuma pieņemšanu par grozījumu izdarīšanu Pilsonības likumā," pauž ministre. 

Noraidot LPP ministru, Jaunais laiks var sašūpot koalīciju
Liene Barisa,  NRA  10/25/05     Lai arī Latvijas Pirmā partija (LPP) savus kandidātus, kas varētu nākt demisionējušā iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona vietā, paredzējusi nosaukt rīt, Jaunais laiks (JL) jau paspējis sacelt traci koalīcijā, norādot, ka LPP izvirzīto kandidātu var arī neatbalstīt. 
Politiķi un eksperti spriež, ka šāda JL rīcība var būt ne tikai izrādīšanās, bet arī koalīcijas šūpošana.
Līdz šim izskanējusī informācija liecina, ka, visticamāk, nākamais iekšlietu ministrs varētu būt partijas frakcijas priekšsēdētāja vietnieks Dzintars Jaundžeikars, Juris Radzevičs, kas bija iekšlietu ministra padomnieks, vai arī Dainis Turlais. LPP, kā arī citas koalīcijas partijas, izņemot JL, pat nepieļauj domu, ka ministriju varētu pārraudzīt kāds cits politiskais spēks. Tāpēc JL pārstāvju izteikumi izsaukuši LPP dusmas un pārējo koalīcijas partiju – Tautas partijas (TP) un Zaļo un zemnieku savienības (ZZS) – neizpratni.
LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns sacīja, ka tā vietā, lai uzņemtos līdzatbildību par situācijas novešanu līdz krīzei iepriekšējo ministru bezdarbības dēļ, atsevišķi politiķi kārtējo reizi vēlas vairot savu kapitālu uz partneru nomelnošanas rēķina. 
Savukārt ZZS frakcijas vadītājs Augusts Brigmanis sprieda, ka JL tādējādi grib radīt stingras un prasīgas partijas iespaidu, "bet tas laiks ir pagājis. Partija jau ir sašķelta iekšienē, kas rada problēmas". 
Pēc koalīcijas sēdes vakar vakarā, kurā tika pārspriests šis jautājums, nesaskaņas šķietami norimās. Dz. Jaundžeikars aģentūrai LETA atzina, ka attiecības starp abām partijām ir mierīgas un iepriekš izskanējušais esot bijusi "tikai tāda parunāšana". Solvita Āboltiņa gan norādīja, ka debates par iekšlietu ministru atsāks pēc tam, kad LPP trešdien izvirzīs savu kandidātu. Līdz ar to rīt diskusijas atkal varētu saasināties.
Sociologs Aigars Freimanis spriež, ka JL, šādi rīkojoties, gatavojas nākamajām vēlēšanām – meklē, kā veidot politisko pozīciju. "Viņi grib parādīt, ka koalīcijā, kurā līdz šim nav bijuši lieli strīdi un kašķi un viss noticis samērā mierīgi, lielajos politiskajos, politisko personāliju jautājumos viņiem ir savs īpašs viedoklis. Bet pateikt, ka atbildība jāuzņemas TP, savā ziņā ir provokatīvs gājiens – mēģinājums nostādīt TP pret LPP, pašiem paliekot malā. Tā kā tas nav noticis, nedomāju, ka tam būs tālejošas sekas," sprieda A. Freimanis.
Arī vairākums aptaujāto politiķu domā, ka šāda JL rīcība ir mēģinājums pievērst sev uzmanību. "Viena versija varētu būt tāda, ka JL vēlas mēģināt priekšvēlēšanu periodā koalīcijā radīt plaisas un nostiprināt ietekmi," teica TP frakcijas priekšsēdētājs Jānis Lagzdiņš. Viņš arī norādīja, ka JL acīmredzot "ir aizspriedumi pret iespējamajiem Pirmās partijas kandidātiem". Bet Dz. Jaundžeikars atzina, ka viņam pagaidām neesot īstas skaidrības, cik JL uzvedība ir nopietna un kādas tai varētu būt sekas. Ja JL beigu beigās tomēr neatbalstītu LPP kandidātu, šādā rīcībā Dz. Jaundžeikars jau saskatītu mēģinājumus šūpot koalīciju. Tam īsti nepiekrīt J. Lagzdiņš: "Jaunais laiks nevēlas sašūpot koalīciju. Partija vienkārši vēlas palielināt ietekmi koalīcijā kā absolūts spēks." Viņš gan sprieda, ka nopietnas problēmas koalīcijā notikušais neradīs un šādā sastāvā tā varētu noturēties līdz nākamajām Saeimas vēlēšanām. "Ļoti ceru, ka nebūsim spiesti koalīciju samazināt," piebilda J. Lagzdiņš.
Taču A. Freimanis spriež, ka, iespējams, tieši to JL arī vēlas. "Ja runā par kuluāru baumām, valdības krīzes piesaukšana ir arvien biežāk dzirdama. Un pirms vēlēšanām katrs kalkulē sev iespējami izdevīgāko labumu, un ļoti iespējams, ka Jaunais laiks ir izkalkulējis, ka būtu izdevīgāk, ja viņi atrastos tādā aktīvā opozīcijā. Bet tā vienkārši izstāties no koalīcijas un opozīcijā aiziet nevar. Opozīcijā viņiem jāaiziet kā cietējiem," skaidroja A. Freimanis.
JL frakcijas priekšsēdētāja vietnieks Artis Kampars Neatkarīgajai gan apgalvoja, ka partija nevēlas kaut kādā veidā ietekmēt vai sašūpot koalīciju. "Koalīcijā, it sevišķi tādā, kura sastāv no četrām partijām, vienmēr ir domstarpības, un tās ir pārvaramas," viņš uzsvēra. Savukārt A. Kampara partijas biedrene Linda Mūrniece atzina – lai arī partija ļoti labi pārzinot koalīcijas līgumu, tas nenozīmējot bezierunu piekāpšanos. "Mēs nevēlamies riskēt ar nopietnām lietām tikai politisko ambīciju dēļ," viņa sacīja.
Atbalsta redakcionālus grozījumus Repatriācijas likumāDELFI  10/27/05    Saeima ceturtdien pēc ilgām un asām debatēm otrajā lasījumā atbalstīja grozījumus Repatriācijas likumā, kas paredz svītrot nodaļu par nodokļu atvieglojumiem repatriāciju veicinošām organizācijām. 
Grozījumu autori uzskata, ka šīm normām ir deklaratīvs raksturs, jo noteikumi, kādos gadījumos piemērojami nodokļu atvieglojumi ir noteikti likumā "Par uzņēmumu ienākuma nodokli". 
Šobrīd repatriācijas likums nosaka, ka "izceļotājs ir persona, kas izceļo no Latvijas uz pastāvīgu dzīvi ārvalstīs". 
Frakcijas "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK deputāti vēlējās, lai likumā tiktu ierakstīts, ka "izceļotājs ir persona, kura ieradusies Latvijā tās okupācijas laikā, vai šādas personas pēcnācējs, un kura izteikusi vēlmi izceļot no Latvijas uz savu etnisko dzimteni vai citu valsti", taču Saeimas vairākums šādu priekšlikumu neatbalstīja. 
Latvijā dominē vācu stila līderiInga Balode, NRA  10/27/05    Latvijā vēl nav sava, pilnībā izveidota vadības stila – ir jaušama gan strikto un skaidro prasību cauraustā vācu vadības stila, gan uz pārrunām un personībām orientētā skandināvu vadības modeļa ietekme, lai gan vadītāju vēlme noteikt konkrētas prasības norāda virzību uz vācu vadības stilu," uzskata Rīgas Ekonomiskās augstskolas (REA) profesionālās maģistra programmas profesors Šons Gafnejs.Š. Gafnejs norāda, ka parasti vadītājiem neatkarīgi no tautības panākumus traucē gūt nepietiekama pārliecība par savām spējām, bailes no zaudējuma un neprasme samierināties ar to, kā arī pārlieku liela ambiciozitāte un vēlme patikt citiem. 
"Godkārīgie nebūs labi līderi, savukārt pārlieku ambiciozie nespēs reāli izvērtēt situāciju," norāda Š. Gafnejs. Viņaprāt, Latvijas vadītājiem biznesā visvairāk traucē bailes izgāzties un pārlieka ambiciozitāte. 
Savus secinājumus REA, Bocconi universitātes un Stokholmas Ekonomikas augstskolas (Zviedrijā) profesors, starpkultūru un organizācijas teoriju speciālists un psihoterapeits Š. Gafnejs pamato ar vērojumiem, kas radušies, daudzus gadu desmitus mācot un konsultējot biznesa vadības programmu studentus un uzņēmējus daudzās pasaules valstīs. Līdztekus psiholoģiskiem faktoriem starptautiskajā biznesā jārēķinās arī ar kultūras atšķirībām, pretējā gadījumā, kā norāda Š. Gafnejs, vadītājs zaudēs cieņu savu padoto acīs, darbinieki neizpratīs savu uzdevumu un projekts izgāzīsies. 
"Lai saredzētu un respektētu kultūras atšķirības, līderim, pirmkārt, jāiemācās izprast savu kultūru. Piemēram, man kā īram jāapzinās, cik lielā mērā īru kultūra ietekmē manu vadības stilu. Īrijā ir pieņemts ātri veidot neformālas darba attiecības – sarunas ar darbiniekiem par lietām ārpus darba, savukārt Zviedrijā darba vidē darbinieku vidē neformālas attiecības nav tik lielā cieņā kā Īrijā. 
Otrkārt, jāiemācās izprast kultūras vidi, kurā būs jāstrādā. 
Treškārt, jāizlemj, ko sevī var un nevar mainīt, lai pielāgotos kultūras atšķirībām, un jābūt gatavam saskarsmei ar padotajiem, kas pārstāv citu kultūru," uzskata Š. Gafnejs. 
Piemēram, īru kultūrā esot spēcīgs rasisma elements, un īram, kad dotos darbā uz DĀR, būtu jāapzinās, ka baltādainajam šefam nav jāizturas aizbildnieciski pret melnādainajiem padotajiem. Š. Gafnejs, dodoties uz DĀR, noskaidrotu nākamo padoto attieksmi pret baltādainajiem, izpētītu DĀR cilšu vēsturi, kā arī ekonomisko un demogrāfisko rādītāju statistiku, lai labāk izprastu savus darbiniekus un varētu ar viņiem sarunāties arī par ikdienišķām lietām. 
Izpratne par līderi rietumos un austrumos atšķiroties. 
Piemēram, rietumos – Amerikā un Ziemeļeiropā – valdot demokrātiskās tendences, vadītājs koncentrējoties uz personisko kontaktu veidošanu, savu spēju un kompetenču izmantošanu un vadītājam neesot pieņemts dot pavēles vai izcelt īpaši savu nacionalitāti. 
Savukārt austrumos, kam pieskaitāma arī Dienvideiropa, ierastāka esot hierarhijas sistēma – vara, kārtas un privilēģijas. Turklāt austrumu līderi nenoliedzami esot daudz kolorītāki kā savas tautas pārstāvji. "Ja vienā telpā atradīsies austrumnieki, piemēram, spānis un itālis, viņi savā starpā atšķirsies vairāk nekā rietumnieki, teiksim, amerikānis un holandietis. Daļēji tas ir tāpēc, ka austrumnieki vēlas būt atšķirīgi, savukārt rietumniekiem svarīgāk ir būt līdzīgiem un savā ziņā standartizētiem, viņi nenovērtē atšķirības, un tās rietumniekiem pat nepatīk," norāda Š. Gafnejs. 
Viņš uzsver, ka katras valsts līdera stils strādā konkrētajā valstī un līderis, kas ir spēcīgs, piemēram, Ķīnā, citā zemē savu ietekmi var arī zaudēt. 
Rietumi – Lielbritānija un ASV – virzoties uz daudz demokrātiskāku vadības stilu, lielāku akcents liekot uz personības ietekmi, nevis tehniski apgūtām iemaņām, kā arī izpratni, ka līderim nav jābūt visos jautājumos kompetentākam par tiem, kurus viņš vada. "Līderim ir jāspēj vadīt tos, kuriem ir kompetence. Labi vadīt citus var tikai tas, kurš izprot pats sevi kā personību, pārzina savas vājās un stiprās puses. Ārzemēs arvien populārāka kļūst vadītāju apmācība, kas ļauj topošajam līderim sevi apzināties kolektīvā – redzēt savu ietekmi uz citiem un apkārtējo atbildes reakciju," saka Š. Gafnejs. 
*** 
Vadības stili Latvijā 
t.s. vācu vadības stils: formālas, strikti un skaidri definētas attiecības – skaidrs, kādam jābūt darbinieku un vadītāju kompetences līmenim un kas katram jādara; 
t.s. skandināvu stils: lielāka loma ir nevis striktiem spēles noteikumiem, bet gan personībām un dialogiem, pārrunām komandā. 
Avots: Rīgas Ekonomikas augstskola 
*** 
Šons Gafnejs 
Rīgas Ekonomikas augstskolas profesors; 
dzimis Īrijā, Dublinā, dzīvo Zviedrijā; 
psihoterapeits un mārketinga menedžmenta speciālists; 
vieslektors un konsultants Zviedrijas, Lielbritānijas, Dānijas, Somijas, Īrijas, Itālijas, Latvijas, Nīderlandes, Francijas, Spānijas, ASV, Kanādas, Singapūras, DĀR u.c. valstu kompānijās un augstskolās. 
Avots: Rīgas Ekonomikas augstskola 
Oktobrī populārākās partijas - "Jaunais laiks", Tautas partija un PCTVL 
LETA  10/28/05    Ja Saeimas vēlēšanas notiktu šā gada oktobrī, par "Jauno laiku" (JL) balsotu 10,5%, par Tautas partiju (TP) - 9,7%, bet par politisko organizāciju apvienību "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL) - 7,5% vēlētāju, liecina "Latvijas faktu" veiktās aptaujas rezultāti.
Salīdzinot ar septembri, atbalsts JL un TP nav būtiski mainījies - iepriekšējā mēnesī šīs partijas atbalstīja attiecīgi 10,3% un 9,1% vēlētāju. PCTVL atbalstītāju skaits audzis par 1,6 procentpunktiem.
Par apvienību "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK oktobrī balsotu 5,6%, kas ir par 1,6 procentpunktiem mazāk nekā septembrī, bet par Zaļo un zemnieku savienību - 5,6% vēlētāju jeb par 1,2 procentpunktiem mazāk nekā mēnesi iepriekš.
Par "Latvijas ceļa" (LC) un Latvijas Pirmās partijas (LPP) apvienību balsotu 3,8%. Par iespējamo atbalstu šai apvienībai iedzīvotājiem jautāts pirmoreiz. Septembrī LC atbalstīja 3% balsstiesīgo, bet LPP - 2,7%.
Par Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju oktobrī balsotu 2,4% vēlētāju, par "Saskaņas centru"- 2,3%, par Tautas saskaņas partiju - 1,9%, par Latvijas Sociālistisko partiju - 1,2%, par "Latvijas kalvi" - 1,1%, par "Jaunajiem demokrātiem" - 1%, par politisko apvienību "Dzimtene" - 0,9%, par Sociāldemokrātu savienību - 0,5%, par Konservatīvo partiju - 0,1%, bet 1,3% balsotu par kādu citu partiju.
31,1% aptaujāto vēl nav izlēmuši, par kuru partiju balsot, bet 13,4% aptaujāto paziņojuši, ka nepiedalīsies vēlēšanās. 

JL noliedz vēlmi izšūpot mācītājus
Agnese Margēviča,  NRA  10/28/05    Lai gan LPP iekšlietu ministra amatam izvirzījusi Dzintaru Jaundžeikaru, kurš koalīcijas partnerī partijā JL izraisa mazāk asas iebildes nekā otrs pretendents Dainis Turlais, jaunlaicieši jaunā ministra apstiprināšanu nolēmuši maksimāli apgrūtināt, kā arī neslēpj tīkojumus uz LPP amatiem Saeimā.
JL Saeimas frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis noliedz, ka jaunā iekšlietu ministra izraudzīšanās ir iemesls, lai mēģinātu LPP izstumt no koalīcijas. 
"Tāds jautājums ir nekorekts. Mēs esam koalīcijas partneri un darbu darām kopā, taču, ja LPP atstās valdību, tā nebūs nekāda traģēdija. Svarīgāk ir sakārtot iekšlietu jomu," aģentūrai LETA atklāti paudis JL Saeimas frakcijas priekšsēdētājs Kārlis Šadurskis. Jaunlaicieši arī neslēpj, ka vēlas iegūt Saeimas Tautsaimniecības, vides, agrārās un reģionālās politikas komisijas priekšsēdētāja amatu, ko pašlaik pilda Dz. Jaundžeikars. Teorētiski pastāv iespēja, ka JL centīsies veikt sev izdevīgas pārbīdes arī Saeimas prezidijā, Ingunu Rībenu, kas šobrīd prezidijā ir Saeimas sekretāra biedre, paceļot par vienu pozīciju augstāk – Saeimas sekretāres postenī. 
Tas būtu iespējams, ja LPP frakcijas priekšsēdētājs Jānis Šmits, kurš pilda Saeimas sekretāra pienākumus, kaut vai uz brīdi zaudētu savu deputāta mandātu un līdz ar to arī amatu, un JL to izmantotu. Tieši vēlme nosargāt J. Šmita mandātu bija viens no iemesliem, kādēļ LPP iekšlietu ministra amatam izvēlējās Dz. Jaundžeikaru. Proti, demisionējušajam iekšlietu ministram Ērikam Jēkabsonam atjaunojot deputāta mandātu, to nāktos zaudēt J. Šmitam, tomēr deputāta mandātu uz ministra pienākumu pildīšanas laiku noliks Dz. Jaundžeikars, kurš ievēlēts no cita vēlēšanu apgabala, un procedūra ļauj saglabāt arī J. Šmita mandātu. LPP saņēmusi smagu kritiku, ka tā iekšlietu ministra izvēlē vadījusies pēc šādiem argumentiem, un to, ka šim apsvērumam bijusi zināma loma Dz. Jaundžeikara izvēlē, atklāti atzina arī LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns. 
Tomēr Dz. Jaundžeikara izredzes jau nākamceturtdien ieņemt LPP pēc koalīcijas līguma pienākošos iekšlietu ministra posteni ir visai neskaidras, jo JL pirmdien frakcijas sēdē viņam nolēmis sarīkot īstu eksaminēšanu par specifiskiem iekšlietu sfēras jautājumiem. JL no Dz. Jaundžeikara gaida plānu, kā risināt aktuālos iekšlietu sistēmas jautājumus, nevis populistiskus solījumus par policistu algu paaugstināšanu, aģentūrai LETA uzsvērusi JL Saeimas frakcijas deputāte Linda Mūrniece. "Mēs šajā gadījumā Jaundžeikaram gribam jautāt tikai tos jautājumus, kas parāda viņa programmas esamību vai neesamību. Mums ir vajadzīgs labs iekšlietu ministrs," uzsvēris JL Saeimas frakcijas vadītājs K. Šadurskis. Abi pārējie koalīcijas partneri – Tautas partija un Zaļo un zemnieku savienība – Dz. Jaundžeikaram eksaminēšanu nerīkošot un jau iepriekš pauduši atbalstu jebkuram LPP izraudzītam kandidātam. 
Savukārt pats Dz. Jaundžeikars uzskata, ka no JL puses gatavot šādu "eksāmenu" esot "ļoti nekorekti", un šādu rīcību saistījis ar priekšvēlēšanu aktivitātēm.
Ministri, dāsni ziedojot, gādā naudu ZZS tiesu darbiem un vēlēšanu kampaņai 
Zane Zālīte,  Diena  10/28/05    Šoruden naski uz ziedošanu savai partijai kļuvuši Latvijas Zemnieku savienības (LZS) ministri. Kā liecina Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) dati, Mārtiņš Roze šomēnes vienā reizē pārskaitījis 5728,90 latu, bet šogad kopumā — virs Ls 7000, Dagnija Staķe — šomēnes trīsreiz pa Ls 1500 ar dažu dienu atstarpi, lai gan ministra alga mēnesī ir Ls 1342 pēc nodokļu nomaksas un abi ministri lielus naudas uzkrājumus nav deklarējuši. 
1000 latu oktobrī savai Latvijas Zaļajai partijai (LZP) nav žēlojis arī vides ministrs Raimonds Vējonis. Tādu pašu summu viņš ziedojis arī martā, jūnijā un jūlijā, kopumā šogad partijai novēlot Ls 4000. Abas minētās partijas kopā veido Zaļo un Zemnieku savienību (ZZS).
Amatpersonas ienākumu deklarācijā par 2004.gadu zemkopības ministrs M.Roze nav norādījis pietiekamus uzkrājumus, kas ļautu segt nepilnus Ls 6000 lielo ziedojumu — kā liecina Valsts ieņēmumu dienesta dati, viņam bijuši skaidras naudas uzkrājumi nedaudz virs Ls 4000, taču arī kredītsaistības (parāds un līzings). 
Lai no algas sakrātu vienā reizē ziedoto summu, ministram būtu jāstrādā vairāk nekā četri mēneši, turklāt netērējot nekam citam. "Citi brauc ar mersedesu, es nebraucu," zemkopības ministrs M.Roze saka, ka spējot būt taupīgs, taču sīkāk neko neizklāsta — skaidrību viesīšot viņa nākamā amatpersonas deklarācija. 
Labklājības ministres D.Staķes deklarācijā par 2004.gadu neparādās nekādi uzkrājumi, toties norādīti parādi — 21 074 ASV dolāru, 7408 eiro, 1908 lati. Atšķirībā no kolēģa D.Staķe neslēpj, ka lieka nauda ziedošanai atradusies, jo viņas ģimene pārdevusi zemesgabalu, darījumā nopelnot ap Ls 32 000. Oktobrī viņa kopumā esot pārskaitījusi LZS 6000 latu (visa summa KNAB datu bāzē vēl neparādās), taču darījusi to četros piegājienos, jo bankas noteiktais dienas limits neļaujot pārsniegt Ls 1500. "Kāpēc lai es neziedotu partijai, kas man ļauj piedalīties lielajā politikā," — tā D.Staķe, piebilstot, ka naudu atvēlējusi labprātīgi, arī ģimene neesot iebildusi.
Septembrī un oktobrī LZS partijas kasē nonākuši gandrīz Ls 45 000 — lauvas tiesa no aptuveni Ls 51 000, kas LZS pārskaitīti laikā pēc 12.martā notikušajām pašvaldību vēlēšanām. 
Kā skaidro LZS priekšsēdētājs Augusts Brigmanis, nauda vajadzīga kampaņai pirms 2006.gada rudenī gaidāmajām Saeimas vēlēšanām — ZZS agrāk par citiem politiskajiem spēkiem sākusi reklamēties televīzijā. "Līdz galam jānokārto arī tiesu lietas," saka viens no ZZS līderiem. Proti, ja nākammēnes tiesa paturēs spēkā iepriekšējās instancēs lemto, ZZS saskaņā ar KNAB pieprasījumu būs jāatmaksā agrāk nelikumīgi saņemtie ziedojumi Ls 55 950 apjomā. 
"Rēķināmies ar mūsu pašu cilvēkiem — arī es taisos ziedot, kad saņemšu ienākumus no saimniecības," — tā A.Brigmanis. LZP kopš vēlēšanām martā saņēmusi kopumā virs Ls 30 000, tā ka abām partijām kopā ir virs Ls 80 000.
***
Ministru ziedojumi savām partijām
Minētās summas ziedotas 2005.gadā
Mārtiņš Roze (ZZS), zemkopības ministrs Ls 6153,9, Ls 1100*
Dagnija Staķe (ZZS), labklājības ministre Ls 4500, Ls 1000*
Raimonds Vējonis (ZZS), vides ministrs Ls 4000 
Ainārs Šlesers (LPP), satiksmes ministrs Ls 10 000*
Jānis Reirs (JL), īpašu uzdevumu ministrs e–pārvaldes lietās Ls 2900*
Ainars Baštiks (LPP), bērnu un ģimenes lietu ministrs Ls 700*
Ainars Latkovskis (JL), īpašu uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās Ls 500*
* ar zvaigznīti atzīmētās summas ziedotas pirms pašvaldību vēlēšanām 12.martā

Bojāram prasa atmaksāt Rīgai radītos zaudējumusDELFI  10/28/05    Rīgas domes (RD) priekšsēdētājs Aivars Aksenoks (JL) Rīgas apgabaltiesai ir iesniedzis prasības pieteikumu par iepriekšējā RD priekšsēdētāja Gundara Bojāra (LSDSP) un Pilsētas attīstības departamenta vadītāja Viļņa Štrama pašvaldībai nodarīto zaudējumu vairāk nekā 122 tūkstošu latu apjomā atlīdzību. 
Šā gada aprīlī Valsts kontrole informēja par ziņojumu revīzijas lietā par RD un SIA “Clear Channel Latvia” darījumiem un to atbilstību normatīvajiem aktiem. 
Pārbaudē tika konstatēti būtiski likumpārkāpumi bijušā domes priekšsēdētāja rīcībā, kas ievērojami samazinājuši pilsētas budžeta ieņēmumus, jo Bojārs nepamatoti, vienpersoniski un pārkāpjot savas pilnvaras bija izlēmis samazināt reklāmas nodevas apjomu SIA “Baltic Outdoor Company” (šobrīd – SIA “Clear Channel Latvia”) par 50%. 
Vēstulē Rīgas apgabaltiesai Aksenoks norāda, ka bijušais RD priekšsēdētājs, vienpersoniski samazinot pašvaldības nodevu un pretēji noteiktajai kārtībai nevirzot minēto jautājumu izlemšanai RD Pilsētas attīstības komitejai, ir pārkāpis RD saistošos noteikumus "Par pašvaldības nodevu par reklāmu un citu informatīvo materiālu izvietošanu publiskās vietās Rīgā, kā arī to izvietošanas kārtību", informēja Aksenoka preses sekretāre Laila Spaliņa. 
Pamatojoties uz atklātajiem pārkāpumiem, RD Audita un revīzijas pārvalde ir aprēķinājusi, ka pašvaldības nodeva par reklāmu prettiesiski samazināta par vairāk nekā 122 tūkstošiem latu, attiecīgi par šo summu nodarot zaudējumus pašvaldībai. 
Tajā skaitā par laika periodu no 2002.gada 1.aprīļa līdz 2002.gada 8.maijam par gandrīz 9000 latu zaudējumu radīšanu RD atbildīgs ir Pilsētas attīstības departamenta vadītājs Štrams, jo Pilsētas attīstības departaments bija samazinājis nodevu arī par laika posmu pirms Bojāra lēmuma pieņemšanas. 
Jau ziņots, ka par pamatojumu samazinātajai reklāmas nodevas likmei tika minētas SIA “Clear Channel Latvia” uzstādītās publiskās tualetes it kā 100 000 latu vērtībā. 
Revīzijas laikā dome nevarēja uzrādīt nevienu dokumentu par publisko tualešu bloka vērtību, arī uzņēmuma grāmatvedības uzskaitē nav datu, kas apliecinātu 100 000 latu maksājumu par tualešu bloku. 
VK norāda, ka dome pretlikumīgi atļāvusi uzņēmumam bez maksas izmantot arī zemes gabalu, uz kuras atrodas reklāmas stendi un tualešu bloks, tādējādi pārkāpjot likuma par valsts un pašvaldību finanšu līdzekļu un mantas izšķērdēšanas novēršanu. 

Saimniecībā un biznesā...

Amerikāņiem par "Gaismas pils" rasējumiem maksās 135 latus stundā
LETA  10/23/05   Amerikāņu inženieriem par darbu pie Latvijas Nacionālās bibliotēkas jaunās ēkas projekta rasējumiem maksās 135 latus stundā, bet Latvijas firmu inženieriem - 35 latus stundā, par pērn iesniegto ASV kompānijas "Hill International" piedāvājumu pastāstīja valsts aģentūras "Jaunie trīs brāļi" direktors Zigurds Magone. Kā izriet no valdības sēdē sniegtās informācijas, ASV kompānijai "Hill International" par skiču projekta izstrādi tiks samaksāti 1,18 miljoni latu, par tehnisko projektu - 3,11 miljoni latu, bet par darba zīmējumu un būvniecības konkursa sagatavošanu - 1,82 miljoni latu. 
Par autoruzraudzību "Hill International" nākamgad būs jāmaksā 1,512 miljoni latu, 2007.gadā - 1,93 miljoni latu, bet 2008.gadā - 1,11 miljoni latu. 
"Hill International" piedāvājumu vērtē iepirkuma komisija KM valsts sekretāra Daniela Pavļuta vadībā. Iepirkuma komisijā strādā arī LNB direktors Andris Vilks, KM Grāmatvedības uzskaites un atskaites nodaļas vadītāja Ligita Romāne, "Jauno trīs brāļu" direktora vietnieks Indriķis Builis, Administratīvās nodaļas vadītāja Indra Gaile un Finanšu plānošanas un grāmatvedības nodaļas vadītāja Anita Sīpola. 
Iepirkuma vērtēšanā aicināti līdzdarboties eksperti - Latvijas Būvinženieru savienības priekšsēdētājs Mārtiņš Straume, Latvijas Būvnieku asociācijas prezidents Viktors Puriņš un Valsts būvinspekcijas priekšnieka vietniece Helēna Endriksone. 
Kā apgalvoja Magone, tieši trīs pieaicinātie eksperti būs galvenie projekta vērtētāji, un viņiem par darbu tiks maksāti 25 lati stundā. Tā kā "Hill International" iesniegtais piedāvājums ir konfidenciāls, pēc Magones teiktā, ekspertiem ir jāstrādā uz vietas "Jauno trīs brāļu" birojā, jo "iznest dokumentus no biroja ārā nedrīkst". 
Kā LETA jau ziņoja, vienīgais izņēmums ir sabiedrība par atklātību "Delna", pēc kuras pieprasījuma konfidenciālie dokumenti tiks pārsūtīti uz Vāciju tās "mātes organizācijai" "Transparency International". 
Lai nodrošinātu saistību izpildi LNB projektēšanā, pēc Kultūras ministrijas ierosinājuma valdība piekrita 2006.gada valsts budžetā uzņemties ilgtermiņa saistības 2007.gadam 7 482 895 latu apmērā un 2008.gadam 1 112 500 latu apmērā. 
Kā informēja valsts aģentūras "Jaunie trīs brāļi" direktors Magone, par ilgtermiņa saistībām, kuras valdībai būs jāuzņemas sakarā ar "Gaismas pils" būvniecību, pagaidām netiek runāts, jo "tas būs jādara nākamajai valdībai". 
Jaunākie aprēķini rāda, ka LNB jaunā ēka izmaksās 105 miljonus latu. Būvnieku konkursā tiks izvirzīta prasība, ka firmai, kura vēlas celt "Gaismas pili", būs pašai jāsameklē banka, kura izsniegs kredītu, ko valdība apņemsies atmaksāt 25 gadu laikā. Tiek lēsts, ka valdībai par "Gaismas pils" kredītu gadā būs jāmaksā 6,5 miljoni latu un līdz 2032.gadam par LNB jauno ēku kopumā jāsamaksā 162 miljoni latu.
Latvijā ir otrais zemākais nodokļu slogs ES  
LETA  10/24/05    Kopējais nodokļu slogs, ko veido visi nodokļi un sociālās apdrošināšanas maksājumi, Latvijā 2003.gadā veidoja 28,9% no iekšzemes kopprodukta (IKP), kas bija otrais zemākais rādītājs starp visām 25 ES valstīm, liecina ES statistikas biroja "Eurostat" dati.
Vidēji 25 ES valstīs kopējais nodokļu slogs 2003.gadā bija 40,3% no IKP.
Pats zemākais nodokļu slogs 2003.gadā bija Lietuvā - 28,5%, tai sekoja Latvija - 28,9% un Īrija - 29,9% un Slovākijā - 30,6% no IKP. Savukārt visaugstākie nodokļi bija Zviedrijā - 50,8% un Dānijā - 48,8% no IKP.
"Eurostat" norāda, ka vidējā darbaspēka nodokļu likme ES bija 35,9%. Savukārt vidējā kapitāla nodokļu likme bija 25,4% un patēriņa nodokļu likme - 22%.
Visaugstākā darbaspēka nodokļu likme bija Zviedrijā - 46,1%, Francijā - 43,3% un Beļģijā - 43,2%, savukārt viszemākā tā bija Maltā - 22,4%, Kiprā - 24,4% un Lielbritānijā - 24,6%. Latvijā darbaspēka nodokļu likme 2003.gadā bija 36,4%, salīdzinot ar 38,4% Lietuvā un 38,6% Igaunijā.
Vidējā kapitāla nodokļu likme ES bija robežās no 35,9% Francijā līdz 6,5% Lietuvā un 10,9% Igaunijā. Savukārt vidējā patēriņa nodokļu likme svārstījās no 33,9% Dānijā un 30,5% Zviedrijā līdz 16,1% Maltā un 16,5% Spānijā. Latvijā šī likme bija 17,2%, salīdzinot ar 17,1% Lietuvā un 20,7% Igaunijā.
Nodokļi darbaspēkam "Eurostat" pētījumā ietver iedzīvotāju ienākuma nodokļi, darba devēja un darba ņēmēja sociālās apdrošināšanas maksājumus. Patēriņa nodokļi ietver nodokļus, kas tiek uzlikti darījumos starp preces ražotāju un gala patērētāju, savukārt nodokļi kapitālam ietver nodokļus, kas tiek uzlikti ienākumiem no investīcijām un depozītiem.
"Eurostat" norāda, ka jaunajās ES valstīs kopumā ir zemāks nodokļu līmenis nekā 15 vecajās savienības valstīs. Vidējā maksimālā iedzīvotāju ienākuma nodokļa likme ES ir 41,1%. Visaugstākā maksimālā ienākuma nodokļa likme ir Dānijā - 59%, Zviedrijā - 56,5%, Somijā - 52,1% un Nīderlandē - 52%, bet viszemākā - Slovākijā - 19%, Igaunijā - 24%, Latvijā - 25% un Kiprā - 30%.
Savukārt vidējā maksimālā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme ES ir 26,3%. Visaugstākā maksimālā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme ir Vācijā - 38,6%, Itālijā - 37,5% un Spānijā un Maltā - 35%, bet viszemākā - Kiprā - 10%, Īrijā - 12,5% un Latvijā un Lietuvā - 15%. 

Latvijai jāmazina reģionu atšķirības
Juris Paiders, Lelde Petrāne,  NRA  10/24/05    PB viceprezidentu pārsteidz, ka Latvijas iedzīvotāji sarunās uzsver problēmas, nevis panākumus.
Neatkarīgā uz sarunu aicināja Pasaules bankas (PB) viceprezidentu Šigeo Katsu, kurš 13. un 14. oktobrī bija ieradies Rīgā, lai ar Latvijas amatpersonām pārrunātu turpmākās sadarbības iespējas. 
– Vai Pasaules bankas loma Latvijas ekonomikā līdz ar iestāšanos Eiropas Savienībā nav mazinājusies? Kādi ir PB turpmākie plāni attiecībā uz darbību šajā valstī?
– Pirmkārt, es gribētu apsveikt Latviju ar pievienošanos Eiropas Savienībai. Uzskatu, ka tas ir nopietns sasniegums. PB ir liels prieks redzēt Latvijas panākumus, īpaši ņemot vērā, ka zināms ieguldījums šajā procesā bijis arī mums. Latvijai esam snieguši gan finansiālu, gan informatīvu atbalstu, tādējādi veicinot šīs valsts ekonomikas izaugsmi. Raugoties nākotnē, ir skaidrs, ka līdz ar Latvijas iestāšanos ES tā ir nonākusi citā konkurences līmenī un valstij ir jāveic jaunas reformas, lai tā spētu iekļauties savienībā. PB nākotne lielā mērā atkarīga no tā, vai Latvijas amatpersonas vēlēsies izmantot mūsu pakalpojumus. Par šo jautājumu šobrīd notiek diskusijas. Protams, PB un Latvijas finansiālā sadarbība saistībā ar kreditēšanu kļūs arvien mazāka. Tomēr mēs esam gatavi palīdzēt Latvijai arī turpmāk. PB turpmākā darbība Latvijā ir atkarīga no tā, kādu sadarbību vēlēsies Latvijas valdība. 
Es uzskatu, ka tā būtu gan Latvijas, gan PB priekšrocība, ja Latvija arī turpmākpiedalītos PB pētījumos. Latvijai no informācijas viedokļa vienmēr noderēs salīdzinājums ar citām valstīm, arī mums šī sadarbība ir nozīmīga, jo Latvijas labo pieredzi varam nodot citām valstīm. Mēs ceram, ka sadarbību varēsim turpināt.
– Latvijas vizītes laikā tikāties arī ar vides ministru Raimondu Vējoni. 
– Tikšanās bija ļoti interesanta. Mēs pārrunājām daudz jautājumu – kā Latvijai sasniegt ES vides standartus, piemēram, cieto atkritumu apsaimniekošanā. Sadarbībā ar PB Latvija ir veiksmīgi īstenojusi vides projektus gan Rīgā, gan Liepājā. Ministrs norādīja, ka Latvija ir daudz mācījusies no iepriekšējiem projektiem un šobrīd notiek darbs, lai kaut ko līdzīgu īstenotu arī mazākās pilsētās. Finansējums šiem projektiem var nākt no Eiropas Savienības, bet arī mēs esam ieinteresēti sniegt atbalstu. 
– Skatoties globāli, kuri ir tie reģioni, kur PB palīdzība šobrīd būtu visnepieciešamākā?
– Mums kā globālai institūcijai visi pasaules reģioni ir būtiski. Protams, katram reģionam ir savas vajadzības. PB ir izstrādājusi speciālu darbības plānu Āfrikai. Līdz ar to, iespējams, lielākā daļa resursu tiks novirzīti tieši šim reģionam. 
– Kāda veida palīdzība šobrīd ir nepieciešama islāma zemēm –demokratizācija vai modernizācija?
– PB ir institūcija, kurai nav politisku mērķu – mūsu uzdevums ir veicināt ekonomisko izaugsmi un strukturālās pārmaiņas. Tādēļ mēs neiesaistāmies, piemēram, islāma zemju demokratizācijas procesos. Uzskatu, ka šo valstu modernizācija ir nozīmīga, bet pieredze rāda, ka, lai sasniegtu ekonomisko attīstību, ir nepieciešama arī sociālā attīstība. 
– Vai šī ir jūsu pirmā vizīte Rīgā? Kas, esot Latvijā, ir izraisījis vislielāko pārsteigumu, un kāds ir jūsu viedoklis par šo valsti?
– Pirmoreiz šeit ierados 2001. vai 2002. gadā, kad Latvijā notika Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas organizēta tikšanās. Tajā laikā radās iespaids, ka šī ir valsts, kas ļoti cenšas panākt iekavēto, veicot tā sauktās kosmētiskās lietas. Šobrīd, esot Rīgā, redzu, ka daudzas pārmaiņas ir īstenojušās. Cilvēki ir kļuvuši pārliecinātāki, ko ir veicinājusi iestāšanās Eiropas Savienībā. 
Vispārsteidzošākais ir tas, ka cilvēki, ar kuriem es šeit runāju, cenšas fokusēties uz problēmām, nevis uz labajām lietām. 
– Statistikas dati rāda, ka Latvijas ekonomikas izaugsme ir ļoti strauja. Vai saskatāt kādus riskus?
– Latvijas ekonomikas izaugsme diezgan strauja bijusi beidzamajos piecos gados, lielā mērā tas ir, pateicoties atvērtajam Eiropas tirgum un joprojām pastāvošajām Latvijas tirdzniecības attiecībām ar kaimiņos esošajām austrumu valstīm. Izaugsme saistāma arī ar struktūrfondu atbalstu, kas ir bijis labs atspēriena punkts Latvijai. Jautājums, cik stabila ir šī izaugsme. Ja raugāmies uz veco Eiropas Savienības dalībvalstu ekonomiku, tur ekonomikas izaugsme ir diezgan zema. Centrālajā un Austrumeiropā izaugsmes rādītāji ir salīdzinoši labi. Latvijas gadījumā būtiski ir, kā tā spēs sabalansēt savu eksporta sektoru, kā arī – vai tā spēs mazināt reģionālās atšķirības, kā arī atšķirības starp lielajām un mazajām pilsētām un laukiem.
– Kāda nākotnē būs Baltijas valstu loma globālajā ekonomikā?
– Baltijas valstis globālajā tirgū ir nelielas. Tomēr es ceru, ka Baltijas valstis rādīs piemēru, kā nelielas valstis, kas ir pārāk mazas, lai diktētu noteikumus citiem, var uzplaukt, veicot drosmīgas reformas un ieviešot jauninājumus.
– PB pētījums liecina, ka nabadzība Baltijas valstīs samazinās. Diemžēl lielākā daļa iedzīvotāju to savos maciņos nejūt. 
– Šī problēma vērojama gandrīz visās jaunajās ES dalībvalstīs. Tas liecina, ka reformas šajās valstīs ir veiktas makrolīmenī, bet tās nav pabeigtas. Strukturālās pārmaiņas ir jāturpina. Kā jau minēju iepriekš, būtiska ir saplūšana ar Eiropas Savienības valstīm, sasniedzot tādu vidējo ienākumu līmeni uz vienu cilvēku, kāds ir šajās valstīs. Lai to panāktu, pirmām kārtām būtu jārada jaunas darba vietas. Situācijās, kad ir augsta nabadzība un augsti bezdarba rādītāji lauku rajonos, manuprāt, nav brīnums, ka liela daļa iedzīvotāju jūt – straujā valsts ekonomikas izaugsme viņiem nesniedz neko pozitīvu. Tādēļ ir jāmazina reģionālās atšķirības un atšķirības starp lielajām un mazajām pilsētām, kā arī jārada jaunas darba vietas.
Latvijas kredītreitings nemainīgs
Inga Balode,  NRA  10/28/05    Salīdzinot ar šā gada jūniju, septembrī Latvijas kredītreitings nav mainījies un palicis iepriekšējā līmenī, proti, A3, vēsta Latvijas kredītreitingu aģentūra Coface IGK Balt.
A3 reitings nemainīgs palicis arī Lietuvai, kas nozīmējot, ka gan Latvijā, gan Lietuvā joprojām pastāv nelabvēlīgi politiskie vai ekonomiskie apstākļi, kas var izraisīt uzņēmuma maksātspējas pasliktināšanos, lai gan iespējamība, ka kredītsaistības netiks pildītas, ir zema. Coface IGK Balt valdes priekšsēdētāja Gaļina Seržante norāda, ka Latvijas, Lietuvas un Igaunijas reitinga saglabāšana ir laba zīme. Turklāt pagājušajā ceturksnī neesot mainījies arī reģiona riska indekss. "Tas norāda uz to, ka situācija Baltijas valstu ekonomikā ir stabila un nav nepieciešamības koriģēt kredītu risku vadības politiku tām vietējām kompānijām, kuras partneriem Baltijā piešķir maksājumu atlikšanu par piegādāto preci vai sniegto pakalpojumu, kā arī bankām, kas izsniedz īstermiņa kredītus (uz 6–12 mēnešiem). Savukārt kompānijas, kas pērk preces, pakalpojumus un naudu, var droši rēķināties ar pievilcīgiem finansēšanas nosacījumiem, kurus piedāvā vietējie un ārvalstu partneri," uzsver G. Seržante.
Latvijas graudi kuģo uz Dienvideiropu 
Nora Driķe,  Diena  10/28/05    Starptautiskais uzņēmums Bunge prognozē jaunu laikmetu — labības ražošanas pieaugumu Austrumeiropā.
Graudu ceļš pēc ilgiem gadiem atkal ved uz Liepāju. Viens pats Amerikas—Dānijas kopuzņēmums Dan Store Latvija (DSL) līdz Ziemassvētkiem plāno uzpirkt un eksportēt vairāk graudu, nekā visā valstī labība eksportēta pērn. Šī ir viena no trim firmām, kas šoruden no Liepājas ostas izved ne tikai tranzīta, bet arī Latvijas labību. Pašlaik arī Ventspils ostas jaunajā graudu terminālī tiek piekrauts pirmais kuģis ar vietējiem kviešiem.
Baltijas valstīs un NVS teritorijā kopumā nākotnē graudu ražošana ievērojami pieaugs, šo prognozi saistot ar "jaunā laikmeta iespējām", DSL termināļa atklāšanā septembrī apgalvoja starptautiskās kompānijas Bunge mārketinga filiāles Eiropas reģiona direktors Pauls Šrēders. Bunge ir lielākais DSL dibinātājs, kas novembrī Liepājā atvērs arī Bunge Latvijas biroju. Iespējams, tie ir signāli, ka Latvijas zemkopji pēc ilgu gadu saspringuma var uzelpot: viņu precei ir un būs labs pircējs. Tomēr Latvijas Agrārās ekonomikas institūta direktors Andris Miglavs ir atturīgs. Viņaprāt, vēl par pieaugoša eksporta tendenci runāt nevar. Graudaudzēšanas nozare ir pārāk atkarīga no laika apstākļiem. Tomēr viņš labības audzēšanai Latvijā saskata labas izredzes arī neatkarīgi no eksporta iespējām.
Durbes novada zemnieks Ēriks Putra Dienai neslēpa gandarījumu: "Bunge man samaksāja ļoti labu cenu un īsā laikā, tas bija darījums ar lielu uzticību, man tikai precīzi bija jāizpilda viņu prasības." Pircēja prasībām piemēroties viņam neesot grūti, lai arī izaudzējis mazāku ražu, nekā plānots — sešu tonnu vietā no hektāra novāktas piecas. No savas ražas 2200 tonnām Ē.Putra eksportam caur Liepājas ostu vairākām firmām jau pārdevis 1500. Cenu viņš gan nenosauc, bet tas viņam bijis "pats labākais pārdevums 13 gadu laikā".
Tieši krasi pieaugušās transporta izmaksas viņam likušas izlemt graudus vest uz Liepāju, nevis pircējam uz Dobeli, kā bijis solīts. Vest uz Dobeli nozīmētu "izmest" 12 tūkstošus latu par transportu vien. Arī visas citas izmaksas gadu gaitā augušas, kamēr pārtikas kviešu cena palika uz vietas — "tie paši 6 santīmi par kilogramu", teica Ē.Putra, apņemdamies atjaunot vācu valodas zināšanas, kas piepeši ir nepieciešamas, slēdzot līgumus.
Oktobrī no DSL termināļa uz Lisabonu aizceļoja pirmais kuģis ar 25 tūkstošiem tonnu lopbarības miežu, kas audzēti visās Baltijas valstīs, pārsvarā — Latvijā (iepirkti 25 saimniecībās, galvenokārt Kurzemē), Dienai pastāstīja projekta vadītāja Māra Bransone. DSL jau līdz šim ir noslēgusi līgumus par 60 tūkstošu tonnu lopbarības graudu iepirkumu no Latvijas zemniekiem, bet līdz gada beigām plāno vienoties par vēl 60 tūkstošu tonnu graudu iepirkumu Baltijas valstīs, tai skaitā 80% Latvijā, 15% Lietuvā, 5% Igaunijā. DSL uzpirktie graudi nonāks arī Ziemeļāfrikā un Saūda Arābijā, sacīja P.Šrēders.
Liepājas speciālās ekonomiskās zonas Baltic Transhipment Center darbojas jau vairākus gadus. Arī no BTC šogad graudu eksports no Latvijas ievērojami pieaudzis. Graudus pērk gan pati BTC, gan firma sniedz arī stividoru pakalpojumus, pārkraujot Latvijas kviešus, miežus un rapsi eksportam. BTC, tāpat kā DSL, plāno graudu eksportu nākotnē palielināt.
Jaunajā Latvijas un Kazahstānas Ventspils Grain Terminal (VGT), lai gan tā galvenokārt orientēta uz Kazahstānas labības tranzītu, pašlaik pilda pirmo kuģi ar Lietuvas un galvenokārt Latvijas lopbarības kviešiem, kurus vedīs uz Spāniju. VGT šogad plāno caur savu termināli izvest 70 tūkstošus tonnu Latvijas graudu, Dienai sacīja VGT valdes priekšsēdētājs Vlads Šafranskis.
Šogad Latvijā laika apstākļi nebija labvēlīgi pārtikas labībai, toties vairāk saražots lopbarības graudu, kas ir pieprasīti karstuma izdedzinātajā Dienvideiropā. Latvijā maizi joprojām ceps arī no vietējiem graudiem, taču daļa graudu būs jāimportē, secina V.Šafranskis. Ē.Putra gan uzsvēra: Liepājas rajonā lielākajiem audzētājiem klētis esot pilnas labu pārtikas graudu, viņi gaidot tikai labāku cenu. Tagad tas ir noticis, atzīst Latvijas Labības pārstrādātāju asociācijas valdes priekšsēdētājs Vitauts Paškausks: iepirkumu cenas dažādām labības grupām Latvijā pieaugušas par 10—20%, un tur sava loma ir pieaugošajam eksportam. Pārtikas labība kļuvusi dārgāka gan vietējā tirgū, gan citur ES, tāpēc arī maize maksās vairāk.
"Tirgus ļoti ātri tukšojās, bija jāceļ cenas, lai izpildītu līgumus paredzētajos apjomos," sacīja V.Paškausks. Šoziem maizi Latvijā ceps gan no vietējiem, gan no citās ES valstīs iepirktiem graudiem. No trešajām valstīm ievest labību ir neizdevīgi muitas nodevu dēļ.
Bunge valdes priekšsēdētājs Alberto Veisers prognozē, ka, pieaugot pasaules iedzīvotāju skaitam un uzlabojoties dzīves standartam, pieaugs pieprasījums pēc labākas pārtikas. Bunge redzējumā Austrumeiropai ir liels attīstības potenciāls, lai ar nelieliem ražošanas un loģistikas uzlabojumiem pieteiktu sevi kā "pasaules maizes klēti".
A.Miglavs tomēr ir piesardzīgāks, vai Latvijas graudaudzētājiem orientēšanās uz eksportu varētu būt ilgtermiņa stratēģija. Vēl nav atbildes, vai graudu ražošana Rietumeiropā "kļūst par sistēmisku problēmu". Turklāt jāņem vērā, ka labība ir "salīdzinoši zemas pievienotās vērtības produkcija". Tomēr A.Miglavs uzskata, ka Latvijā graudaudzēšanai ir izaugsmes iespējas — nozīmīgs faktors būs jaunais produkcijas izmantošanas veids — bioenerģija, pēc kā pieaugs pieprasījums.
Zemkopības ministrija (ZM) vēl nav analizējusi jaunās pārmaiņas graudu tirgū, jo nav visaptverošu datu, Diena uzzināja ZM.
***
Graudi Latvijā
Labības un labības produktu pārkraušana Latvijas ostās (tūkstošos tonnu)
2004.g 9 mēn.; 2005.g 9 mēn.
Liepājā 347,5 557,2
Ventspilī 1,0 3,6
Rīgā 47,1 104,3
Kopā 395,6 665,1
Avots: Satiksmes ministrija
Graudaugu kopraža (klētssvars) Latvijā (tūkstošos tonnu)
2003.gadā 932
2004.gadā 1059
Avots: Centrālā statistikas pārvalde

Kultūrā…

Letonika kultūras krustpunktos
Voldemārs Hermanis,  NRA  10/22/05    Nākamnedēļ Rīgā notiks Letonikas I kongress.
"Esmu gandrīz pabeigusi grāmatu, kuru es nosaucu Eirodzīve," gandarīta stāsta akadēmiķe Maija Kūle. Tās saturs vistiešākajā veidā sasaucas ar mūsu intervijas pamattēmu, proti, Letonikas I kongresu nākamnedēļ Rīgā. 
– Cik pamatots ir publiski tik bieži paustais satraukums par kristīgo vērtību eroziju Eiropā? Vai iespējams izolēties no skepticisma un ārdošajiem procesiem, kas kāpj pāri valstu robežām? 
– Satraukums parādījās jau 19. gadsimta beigās, kad Nīče savos tekstos pateica, ka Dievs ir miris. Arī šobrīd Nīči daudz tulko, lasa.Tiesa, viņš nebija vienīgais, kas ievēroja kristīgo vērtību erozijas procesus. 
Kristīgās vērtības un to apliecinājums ir saistīti ar klasisko laikmetu, kas atzīst absolūtu kā vērtību hierarhijas virsotni. Varam to saukt par Dievu, bet, ja vēlamies izteikties literārāk – tas ir vispārākais, mūžīgais, visskaistākais un tamlīdzīgi. Mūsdienās attiecībā uz Latviju es lietoju jēdzienu postklasiskā laikmeta ienākšana mūsu dzīvē. To sauc arī par modernizāciju, par informācijas laikmetu. Nosaukumi tam visdažādākie. Spilgtākais raksturojums šim pavērsienam ir tas, ka vērtību hierarhija tiek nogāzta un absolūts aizvākts no mūsu dzīves. Runājot filozofiskā valodā, absolūtā ideja ir pazudusi, kas ārkārtīgi daudz ko maina mūsu dzīvē. Tas ir pamats kristīgo vērtību apšaubīšanai laikmetā, kad nostiprinās plurālistiskās dzīves izjūtas. 
– Vai Eiropas pragmatiskajā vidē humanitārās zinātnes vispār ieraugāmas līdzās pamatvērtībām? 
– Humanitārajām zinātnēm triumfāls bija 19. gadsimts. Cilvēki pēkšņi ieraudzīja, ka vēsture ir nozīmīga, ka vērtības izveidojušās vēsturiskajā uzkrājumā. Ar šo vēsturiskuma vilni uz augšu pacēlās arī humanitārās zinātnes. Tā laika Francijas un Vācijas universitātēs daudzas fakultātes un katedras cītīgi apsprieda jautājumus par humanitāro zinātņu lomu un misiju, saistību ar audzināšanu un sabiedrības izglītošanu. 
Pēc Pirmā pasaules kara un vēl vairāk pēc Otrā pasaules kara šausmām, kad, politiskās attiecības kārtojot, bojā aiziet miljoniem cilvēku, jājautā: "Par ko?" Humanitārās zinātnes uz laiku ir atkāpušās perifērijā. Situācija uz tām uzspiedusi tādu kā vainas apziņu, kuru spilgti savos darbos definē tādi Vācijā savā laikā populāri autori kā Adorno un Horkheimers. Humanitārās zinātnes nespēja būt tik spēcīgas, kā cerēja. 
– Bet ja par izejas punktu ņemam aukstā kara beigas un Eiropas jauno politisko karti? 
– Šobrīd Eiropā – ar to domājot plašāku reģionu, arī amerikāņus un visus, kas domā eiropeiski – humanitārās zinātnes lielā mērā atdevušas pozīcijas pragmatiski orientētām sociālām zinātnēm. Domāju, ka Eiropas intelektuālās apziņas un garīgo vērtību veidošanā tas īsti labi nav. Sociālās zinātnes paziņojušas par savu misiju – tām pienācis laiks regulēt sabiedrību, analizēt procesus, dot padomus politiķiem un ekonomistiem. Īstermiņa distancē sociālās zinātnes tādus uzdevumus veic tīri sparīgi. 
Kas atliek humanitārajām zinātnēm? Atkāpjoties pozīcijā, kurā tiek runāts par ilgtermiņa skatījumu jeb, kā kādreiz teica – uz mūžības fona –, tās liek saprast: ja Eiropas kultūra turpinās būt tik pragmatiska, tik funkcionāla un vērsta uz politisko aprindu apkalpošanu, tad Eiropu nekas labs negaida. 
– Pirms mēneša Latvijā viesojās Itālijas kultūras ministrs Roko Butiljone, kuram, paliekot pie katoliskās filozofijas, nebija lemts kļūt par ES komisāru. Rodas iespaids, ka arī mūsu sabiedrībā kā tolerances mēraukla tiek definēta iecietība pret geju un lezbiešu neierobežotām tiesībām. 
– Man bija izdevība tikties ar R. Butiljoni pēc mūsu kultūras ministres Helēnas Demakovas ielūguma ministrijas sarīkotajā apaļajā galdā. Uz mani Butiljone atstāja pozitīvu iespaidu – ar filozofes acīm skatoties, gribu teikt, ka tas ir neotomiski vērsts personālisms, kam Eiropas kultūrā ir ļoti dziļas saknes. Tas man ir ļoti labi pazīstams tāpēc, ka mēs savulaik studējām Jāņa Pāvila II darbus. Tā ir pārliecība par to, ka cilvēks var būt brīvs, ka vispirms viņam pašam jāveido sava personība. Nevis sabiedrība, vai sociālie spēki atbildīgi par notiekošo, bet personība. Tāpēc jāredz atšķirība starp politiskiem un morāles aspektiem. Man šis uzskats ir bezgala simpātisks. Arī R. Butiljones argumentācija likās ļoti pamatota.
– Tomēr itāļu profesors Butiljone ne visus spējis pārliecināt.
– Cilvēki neprot domāt diferencēti, jo uzskata, ka jautājumus var risināt ar politisku spēku: jā vai nē. Problēmas tiek sabāztas vienā maisā. Jūs jautājāt par attieksmi pret geju un lezbiešu tiesībām. Eiropā pēc Otrā pasaules kara redzam pavērsienu uz to, ka arvien vairāk centrā tiek iebīdīts marginālais – malā esošais. Bet savukārt tas, kas agrāk bijis apzīmēts kā normai atbilstošais, centrā esošais, tiek aizbīdīts perifērijā. Viens no pirmajiem Eiropā, kas ieraudzīja, ka malā esošais sāk iznākt priekšplānā, bija franču filozofs Mišels Fuko. Viņš runā par marginālo plašākā nozīmē, kur geji un lezbietes ir tikai viena no daudzajām minoritātēm jeb otrā plāna figūrām. Nevar apstrīdēt, ka arī malā nostumtajam ir tiesības. Kāpēc ne! Taču Eiropā pēdējos 30 gados tas, ko agrāk saucām par novirzēm, kļūst par apbrīnotu modes lietu, bet tradicionālais un klasiskais tiek noniecināts kā atpalicis un konservatīvs.
– Letonikas I kongresā jūs gatavojaties lasīt referātu par Eiropas vērtībām mūsdienu Latvijas sabiedrībā. Ko šajā skatījumā redzat kā pienesumu no daudzu kultūru saskarsmēm? 
– Savā referātā gribu īsi izstāstīt vienu ideju, kas ir manā jaunajā grāmatā Eirodzīve. Eiropas kultūru es redzu trijās dzīves formās. Viena ir klasiskā forma, ko saucu par hierarhiski absolūto. Otru es dēvēju par dzīves formu uz priekšu, ko apzīmē mūsu mīļvārdiņi attīstība un progress, jauns, vēl jaunāks un tamlīdzīgi. Trešo formu es saucu par dzīves formu uz virsmas, kurā ir atsevišķi notikumi, bet nav lielas stratēģiskas attīstības. Mana nostādne, ka šobrīd Eiropas Savienības ideoloģija lielā mērā balstās uz dzīves formu uz priekšu – kā politiski, tā ekonomiski. Bet Eiropā, it sevišķi Rietumeiropas valstīs, kopš pagājušā gadsimta 70. gadiem ļoti spēcīgi sāk dominēt forma uz virsmas. Gan sadzīvē, gan politiskajās attiecībās, jo īpaši – supermodernajā mākslā, piemēram, instalācijās. Šie procesi no Rietumeiropas ar dziļu kultūras loģiku nāks iekšā Latvijā, un arī šeit aizvien vairāk sāks dominēt dzīves forma uz virsmas. Tā man liekas ne vien plurāla, bet arī pavirša, virspusēja, tendēta uz tā dēvēto ātrlaika kultūru. Latvijā sadursme ar šo trešo dzīves formu vēl tikai tuvojas. 
– Ziņojumu klāstā būs arī tāda apakštēma kā citādības pieņemšana. Ko mums nozīmē citas reliģijas un kultūras adaptācija?
– Ja domājat islāmticīgos un afroamerikāņus, pie mums viņu ir tik maz, ka šo pieredzi latvieši savā reālajā dzīvē vēl nav apguvuši. Atsevišķi, tā teikt, pieredzes momenti parādās arī laukos. Piemēram, no mana Lejasciema viena meitene strādāja Anglijā un atbrauca ar savu tumšādaino draugu. Protams, lauku ciemā tā bija pirmā saskare. Pēc tam to it kā pieņēma, jo visi redz, ka tas ir tāds pats cilvēks kā mēs. Tad nāk tālāka domāšana: ja tādu būs daudz, kādi būs bērni, kas notiks ar mūsu kultūru? 
Manuprāt, Latvijas tauta kopumā – te es nešķiroju latviešus un krievus – satiekoties ar citu civilizāciju, citu ļoti atšķirīgu reliģiju pārstāvjiem, vispirms pārdzīvos izbrīnu un pēc tam spēs arī pieņemt. Grūtā vēsture ir mācījusi toleranci un pielāgošanās spējas. Problēma sāksies tad, kad ieceļojušo cittautiešu būs ļoti daudz, par ko pārliecinājos, savulaik dzīvojot absolūtā turku rajonā Berlīnē. 
– Letonika centrējas ap asi, kura saucas latviskā identitāte. Kāda vieta pētījumos un kongresa darba kārtībā ierādīta tādiem atzariem kā slavistika, ģermānistika?
– Latvijas Zinātņu akadēmijā jau pērn, izstrādājot letonikas programmu, daudz runājām, kā letoniku definēt. Mana pārliecība, ka tās kodols, protams, ir pētījumi par latvisko identitāti un latviskajām vērtībām. Tās parādāmas kā atvērtas pret Eiropu, pret citām kultūrām, pret pasauli. Ja mēs teiktu latviešu vērtības, tajās ietverta tāda kā etniskā noslēgtība. 
Latviskais no modernās filozofijas skatpunkta vispār nav iespējams kā viena noslēgta būtība, kuras saknes būtu tikai mūsu pagātnē, mūsu folklorā. Tāda pozīcija mūs novestu strupceļā. Latviskais ir krustpunktos, horizontos, kultūru mijiedarbēs. Tāpat kā ģimenēs, kad saprecas dažādi cilvēki. Kultūras pēc modernajām kultūrantropoloģijas nostādnēm nav noslēgtas sistēmas. Tāpēc arī viss latviskais jāsaprot kā atvērti latviskais.
– Bet kas tad nosaka piederību vai nepiederību letonikai?
– Lai tā būtu letonikas tēma, mums katrs autors – arhitektūrā vai jebkurā kultūras jomā – jāparāda Latvijas kultūras kontekstā. Ja vācieši kaut kad te uzbūvējuši sev pili, ar to vien nepietiek. Taču nav nekādu grūtību šajā kontekstā ielikt Rastrelli projektēto Rundāles pili, Latvijas senatnes pētnieku Johanu Broci vai filozofa Isaja Berlina ģimenisko saistību ar Rīgas ebrejisko kultūru. Uzskatu, ka tās visas ir letonikas tēmas atbilstoši modernajam skatījumam uz mums pašiem.
Dzīve bez anestēzijas 
Henrieta Verhoustinska,  Diena  10/22/05
Gundega Repše raksta cikla Smagais metāls otru grāmatu.
Vai rakstnieks ir darbs? Vai dzejnieks ir godīga profesija? Vai viņu strādāšanu kāds redz, mēra stundās un latos? Pirms trim gadiem rakstniece Inga Ābele ironiski rakstīja: "Ja sēdētu krēslā kādā valsts dienestā vai vismaz namu pārvaldē, tad gan. Satriekt viņus veikalos, ofisos, reklāmkantoros, bankās. Tad viņu darbadienu varētu aptaustīt, tātad pierādīt. Viņiem pašiem būtu labāk, nebūtu no kauna jānosarkst, varētu godīgiem cilvēkiem acīs paskatīties. Bet naktīs lai raksta, ja citādi nevar no tās vainas izārstēties."
Ir institūcija, kas mākslinieku darbu neuzskata par velti darāmu — Kultūrkapitāla fonds. Ar radošo stipendiju citu rakstnieku vidū atbalstīts Gundegas Repšes darbs pie cikla Smagais metāls otrās grāmatas Vara rati. Repše ir viena no retajām, kas neraksta pa naktīm un dienu neupurē ofisam. Nupat iznākusi viņas grāmata Brālis — versija par Ojāru Vācieti. Topošie Vara rati seko cikla pirmajai grāmatai — Alvas kliedzienam, kurā pusaudzes Rugettas izkāpinātais maksimālisms un neaizsargātība 70.gadu Latvijas murgainajā īstenībā noveda sižetu līdz meitenes bērēm. "Vara rati ir turpinājums laikā, bet ne viss ir tā, kā tas varēja likties Alvas kliedzienā. Sižeti šai darbā aprausies ap 1986.gadu." 
Grāmatā ir pagātne, ko atceras ļoti daudzi un, iespējams, ar aizvien lielāku nostalģiju, pat mīlīgumu apglāsta detaļas, smaida par niansēm — mūzikā, teātros, grāmatās, muzejos. Gundegai Repšei tas ir nebrīves laiks, kuru viņa negrasās restaurēt fotoreālisma manierē. "Iztēle ir uzticamāka un sevī ļoti gudra. Es to vienmēr respektēju, par kādu pseidodokumentalitāti šai darbā nevar būt ne runas." 
Katra Repšes grāmata top atšķirīgi. "Šī top īstā haosā tehniskā ziņā, man ir desmitiem sīku pierakstu, dokumentu, izrāvumu, bet ar nemainīgu ieniršanas vektoru pagātnes dzīlē. Ļoti daudz ko pašaizsardzības refleksa rezultātā no okupācijas laika neatceros. It kā manis nebūtu bijis. It kā es būtu iesaldēta vai letarģiskā miegā. Taču nekāda izprieca jau atkal šis darbs nesanāk, jo tur, kur man jānokāpj — tai ellē, personības tapšanas vai pazušanas velmētavā ir kā kara hospitālī — ja gribi dzīvot, ļauj griezt bez anestēzijas.Ja gribu aptvert, kas viss bija un ir, ar zīžainu ādu cauri netikt."

Klātbūtne 
Inese Lūsiņa,  Diena  10/22/05    Kronos kvartets (ASV) Tallinā pirmatskaņo P.Vaska un P.Gudmunsena Holmgrēna opusus.
Jaunā, neierastā tēlā — bez sievietes ar čellu — Eiropas koncertturnejā devies amerikāņu Kronos kvartets, kas Tallinā, koncertzālē Estonia, 19.oktobrī pirmatskaņoja Pētera Vaska 5.stīgu kvartetu. Ar savu īpašo demokrātiskumu pasaulslavenajā kameransamblī, kurā bija tā pierasts redzēt blondo čellisti Džounu Džīnrenodu vai pēdējos sešus gadus, tumšmati Dženiferi Kalpu, kopš augusta čellu spēlē vizuāli indietim līdzīgais Džefrijs Zeiglers, kura etniskās saknes patiesībā ved pavisam citos virzienos. Mūziķis pirms tam sešus gadus spēlējis Pulicera, Grammy un Oskara balvu laureāta, komponista Džona Koriljāno izveidotajā Corigliano Quartet sastāvā un Kronos kvartetā "ielēcis", divās nedēļās sagatavojot 28 skaņdarbus. Viņa neviltoti saviļņotajā spēlē un organiskajā ansambļa izjūtā gan nekas neliecināja, ka P.Vaska 5.kvartets varētu būt viens no šiem, neprātīgā steigā sagatavotajiem skaņdarbiem. 
Kičīgs raibums kā arvien noteica Kronos kvarteta koncertprogrammas kopainu no avangardiskā saksofonista un komponista Džona Zorna un XX gadsimta džeza leģendas Čārlza Mingusa opusiem līdz P.Vaska un viņa laikabiedra Dānijā Pelles Gudmundsena Holmgrēna jaundarbu pirmatskaņojumiem abu autoru klātbūtnē. P.Vasks, kuram Kronos pasūtījis jau divus opusus, iekļaujot repertuārā arī agrāk sacerēto 3.kvartetu, jau ieguvis ansambļa pastāvīgo komponistu statusu, kurā rekordists ir minimālists Terijs Railijs ar 17 kvartetiem 25 gados.
"P.Vaska kvarteti mums nozīmē īpašu saviļņojumu. Pēc viņa 4.kvarteta pirmatskaņojuma ASV dažas nedēļas pēc 2001.gada 11.septembra, trīs minūtes ilga klusums. Likās, ka visa publika ir vienojusies klusā lūgšanā. Tieši to mums nozīmē P.Vaska mūzika. Cerams, viņš visus savus nākamos kvartetus komponēs mums," — tā Deivids Haringtons, Kronos kvarteta izveidotājs un līderis.
P.Vaska jaunais kvartets ir salīdzinoši īss, divās daļās, toties ļoti koncentrēts, emocionāli blīvs. Šodienas dzīves stresa visnotaļ iespaidotajai, paātrināta perpetuum mobile pulsa iezīmētajai Klātbūtnei seko Tālu prom… Tik tuvu — Vaskam tipiskā garīgā dimensija, kurā valda gaišu skumju (tiklab — skumjas gaismas) un dziedājuma pasaule. Dvēseles stīgu instrumentiem pārtverot un turpinot melodismu citam no cita, dziedājums kāpj arvien augstāk, kļūst arvien spriegāks. Tik skaudri spriegs, ka šoreiz D.Haringtona vijole pat vairs nespēj iedegties tik augstā bezkompromisu temperatūrā un šķiet mazliet nogurusi. Iespējams, tas patiešām ir nogurums, jo turneja mūziķiem ir piesātināta un smaga, gandrīz ik dienu pa koncertam citā valstī — kopš 2.oktobra būts Amsterdamā, Neapolē, Londonā, Havrā, Kānā, Zagrebā, Belsko– Bjalā Polijā, Florencē, nedēļas nogalē koncertējot Kopenhāgenā un Malmē. 
Pavisam citāda, emocionāli distancētāka ir Pelles Gudmundsena Holmgrēna mūzikas pasaule, kura mudina ironiski no malas vērot pavirša amerikāņu tūrista — caurskrējēja nedēļu Eiropā un samulsina ar daudznozīmīgām beigām. Jā, kā gan saprast to, ka daļā Still. (In Denmark I am born) Pola Hiljera dziedātā dāņu tautas melodijas vai korāļa stilizācija, pamainot intervālus, pārvēršas turku dziedājumā? Tikai pēc tam gadās uzzināt, ka mūsdienīgo tekstu autors, kurš ironizē par pašapmierinātajiem amerikāņu ekskursantiem, kuri tik lieliski jūtas, pārnakšņojuši "luksusa viesnīcā Olimps", ir dāņu literatūras klasiķis, pasaku meistars Hanss Kristians Andersens. Vīzija, kurā pravietiski pieminēts pat zemūdens tunelis starp Franciju un Angliju (?!), tapusi 1852.gadā, un Dievs vien zina, kā amerikāņiem izdevies nedēļā apceļot visu Eiropu vēl taču bez lidmašīnām…
Ritmiski sarežģītajā, sinkopētajā Stīva Reiha Trīskāršajā kvartetā Kronos ne tikai apbrīnojami perfekti saspēlēja ar paša ierakstīto ierakstu, bet arī ļoti izteiksmīgi izcēla melodismu, kas ir jauna amerikāņu minimālista mūzikas kvalitāte pēdējos gados. Dāsnās piedevas vēl jo vairāk izcēla izteikti demokrātiskā kameransambļa stilu poliglotismu. Meistarīgajā adaptācijā kvartetam brīnišķīgi izdodas islandiešu ambient rokgrupas Sigur Ros noskaņu glezna, kuras rāmi sapņainais legatissimo plūdums ļauj brīvi fantazēt, izjūtot brīvību lidojumā (tāds varētu būt arī aptuvenais nosaukuma tulkojums.) Visbeidzot indiešu rāga, kurā altists Henks Dats izpaužas kā izcili virtuozs improvizētājs, kaut arī nespēlējot indiešu vijoli sarangi. Speciālā aranžējumā kvartetam ļoti efektīgi izskanēja izaicinoši griezīgā Amerikas Savienoto Valstu himnas apdare, ar kādu leģendārais rokmūziķis, ģitārspēles novators Džimijs Hendrikss gadu pirms savas pāragrās nāves 1969.gada Vudstokas festivālā protestēja pret Vjetnamas karu. Zīmīgo miksli, kurā ASV himna sajaukta kopā ar dziesmas Foxy Lady un tradicionālo sēru fanfaru elementiem, Kronos enerģiski "nobliež" kā īsta roka vienība. Tātad joprojām ir savā elementā.

Laima. Muktupāvela 
Rimands Ceplis, speciāli Dienai   10/22/05
Laima Muktupāvela, Mīla. Benjamiņa Daugava, 2005, 453 lpp.
Tākā tika gaidīts Laimas Muktupāvelas biogrāfiskais romāns par Emīliju Benjamiņu (1881—1941), — tā mēdz gaidīt vēl tikai vasaru un atvaļinājumu. Par tvīksmi parūpējās i elektroniskie, i citi publiskie drukas mediji. Arī pati autore, pasniedzot izšķiršanos radīt romānu kā likumsakarīgu augli pēc mistiskas tikšanās ar kundzi melnā putekļmētelī Vērmanes dārzā 2003.gadā, iespējams, Benjamiņu, un pamatoti neslēpjot ne sajūsmu par rakstīšanas procesā uzietajiem faktiem un sakritībām, ne savas ondulētās matu cirtas. Pat skandāla piesmaka sarūpēta. Muktupāvela labprātīgi sarosījusies i cietumā pasēdēt, bet ar zobiem un nagiem pie atrastajiem un grāmatā virknētajiem faktiem turēšoties. Izdevējs romānā piesargājoties bilst: "Autore pilnībā atbild par grāmatā minēto faktu, izmantoto citātu un fotomateriālu precizitāti un to izmantošanas tiesībām." Nudien nezinu, kurš būs ieguvējs, ja sūdzēs, tiesās un mēģinās katru faktu vētīt. Bet literatūrai jau tas nekad nav skādējis. Šādi gadījumi bija, ir un būs. Piemēram, 1935.gadā Jānis Lapiņš publicēja biogrāfisku romānu Jānis Poruks. Daudzpusīgā dzejnieka dzīves romāns. Pagāja četri gadi un rakstnieka brālis Jēkabs grāmatas autoru iesūdzēja tiesā par neslavas celšanu dzimtai. Lēmumu gan nepieņēma, sākās Otrais pasaules karš. Bet slava palika. Pavisam nesen arī Zigmunds Skujiņš parūpējās, lai dažu svētās jūtas tiktu skartas. Un ja nu tiešām, tad Muktupāvelai, kurai kā ērces piesūkušies jau Īrijas šampinjoni, būs izdevība greznoties ar jaunām brošām. Šoreiz iz Benjamiņas dzīvesstāstiem. Tāpēc vajadzētu gan atminēties, ka literatūra nav sapuvusi maizes abra, kurā samest līķus, kas, vēl pie dzīvības esot, varenas lietas pastrādājuši. 
Laima Muktupāvela romānu Mīla. Benjamiņa ir rūpīgi aprēķinājusi. Izvēlēts pirmās personas vēstījums. Panākta liela ticamība, ka mēs lasām Emīlijas Benjamiņas nekad nerakstītu dienasgrāmatu un literāru testamentu, bet tajā pašā laikā uz grāmatas vāka lasāms, ka autore ir Laima Muktupāvela. Kam lai tic? Dialogā nemitīgi atrodas divas sievietes — un šis dialogs vieš aizdomas par romāna īsteno radītāju. Varbūt tā autore nav nedz Muktupāvela, nedz Benjamiņa? Jo zināms taču — tas nav tikai Muktupāvelas teksts, un Benjamiņa arī to nav radījusi. Jūlija Kristeva rakstīja, ka ikviens teksts apstiprina valodas autonomiju, jo tiek veidots kā jautājumu mozaīka, kā citu tekstu absorbācija un transformācija. Gadījums arī kā piemērs Rolāna Barta hrestomātiskajā 1968.gada esejā Autora nāve rakstītajam — romāns, kurā tiek mazināta autora loma un valoda pacelta pār tās lietotāju. Lūk, lai arī vēstījums lineārs, tas nebūt neierobežo autores izrīkoties kāri un vērienu. Muktupāvela sniedz vairākus viedokļus par vienu un to pašu notikumu, darās ar dažādiem skatpunktiem, rada tēlus, kuri ir nevis sakaltuši savos vēsturiskajos ķermeņos, bet gan elpo, pārdzīvo un kustas. Latviešu biogrāfiskajā romānā tik dzīvelīgi tēli ir retums. Turklāt, izvēloties pirmās personas vēstījumu, autore necenšas nedz stilizēt, nedz parodēt vēsturisko apšaubāmību vai ticamību XX gs. pirmajā pusē. Tādējādi romānā veikli kopā sadzīvo fakti, varbūtības, anahronismi un autores latgaliskā izrunāšanās — saukšu to par identitāti. Tā ir milzīga vara un atbildība — daudzi tagad Benjamiņu iedomās kā Muktupāvelai līdzīgu sievieti. Identitāšu spēles var uzskatīt un atzīt par izvirtīgām esam, bet rakstniekam, savu darāmo darot, tās pateicīgas kā literatūras savaldīšanas patēlojumi. Šajā gadījumā jo īpaši, lai biogrāfijas žanrs tiktu kustināts no nemitīgas sevis atražošanas spirāles. Jo zināms taču, ka pat negribot ikviens autors pārklāj aprakstāmo subjektu ar savu patinu, jo biogrāfiskā tekstā, rakstot par citiem, radītājs neizbēgami tecina spalvu arī par sevi. 
Dikti jau populārs pie latviešiem ir biogrāfiskais romāns. Kā nacionāls lepnums tas tiek radīts un publicēts. Lai tauta zina par saviem varoņiem vai arī viņu viltīgajām maskām. Emīlijai jeb, romānā bieži lietoto formu izmantojot, Mīlai Benjamiņai paveicies, un arī lasītājiem kā smērēts romāns ies pie dūšas. Jo Laima Muktupāvela, lai arī ar indevi uz mistiku un noslēpumiem, un var jau arī tā vēstures pupus čamdīt, nav Benjamiņas radiniece, mazmeitiņa vai citādā statusā ieinteresēta personība, tādēļ necenšas no vēstures mēslaines izpurināt tikai safrizētus tēlus. Viņa ir brīva savā radīšanas tieksmē un līdzvērtīga spriestspējā. Protams, arī provokatīva. Turklāt arhīvu materiālos, presē un grāmatās balstās – tas, lai būtu pamatīgi un pie reizes — aizbildinājumam. 
Muktupāvela sāk ar Emīlijas divdesmit gadu jubileju un virknē notikumus, leģendas, minējumus, paradoksus līdz brīdim, ko saukt par galu vai jauna sākumu un turpinājumu. Izvēlas tēlus un vārdus, lai iespaidīgāk un aizdomīgāk. Te Jānis Poruks, te Aspazija, te Kārlis Ulmanis, te Eižens Finks, te Rūdolfs Blaumanis, te Mariss Vētra, te Vilis Lācis... Un sanāk lieliska, izcila un pārsteidzoša grāmata. Skaudīgai šeitan jākļūst Mārai Zālītei, apvainoties reize kādam no Benjamiņu dzimtas. Ja kāre tāda. Bet tas nav tikai teksts par vienas personības dzīvi. Jo neizbēgamā pievienotā vērtība ir XX gs. pirmās puses politika, sadzīve, aizkulises, uzskati, standarti un tiesas prāvas. 
Ir jau šajā tekstā mistifikācijas un piedomājuma piegarša. Varbūt pat māņi? Bet tad nu gan lai visstiprākais met akmeni pirmais un sāk izkliegt, ko literatūrai pieklājas darīt un ko etiķete vairs neatzīst par pieļaujamu. Lasot un uztverot Muktupāvelas tekstu kā romānu, tas panāk pārliecinoša un mākslinieciski spoža mākslas darba iespaidu.

Apdraudēta 2008. gada Dziesmu un deju svētku norise Mežaparkā
Ilze Upīte,  NRA  10/24/05
2008. gada Dziesmu un deju svētki Mežaparka Lielajā estrādē nedrīkst notikt, uzskata koru diriģenti.
Latvijas Universitātes Lielajā aulā sestdien pulcējās 350 Latvijas koru diriģentu, lai pārrunātu gatavošanos 2008. gada Dziesmu un deju svētkiem, kā arī parakstītu rezolūciju par Mežaparka Lielo estrādi. 
1950. gadā būvētās estrādes tehniskais un akustiskais stāvoklis īpaši aktuāls kļuvis pēc Skolēnu dziesmu un deju svētkiem šovasar, jo radās pamatotas bažas par bērnu drošību. Šie svētki vēlreiz atgādināja par neatgriezeniski sabojāto akustiku pēc 1990. gadā veiktajiem estrādes pārbūves darbiem. Līdz ar to zaudēta iespēja adekvāti uztvert kopkora daudzbalsību un tradicionālo a capella dziedājumu. Apskaņošanas iespējas ir ierobežotas, un nav iespējams estrādē radīt raksturīgo dzīvo skanējumu. Diriģenti aicina Saeimu, Ministru kabinetu un Rīgas pašvaldību izšķirties par 1950. gadā celtās būves nojaukšanu un jaunas mūsdienīgas, akustiskas, ietilpīgas estrādes būvniecību. 
"Nepieciešamība būvēt jaunu estrādi ir liela, jo līdzšinējā vairs sevi neattaisno – ir pārlieku novecojusi, ar neatbilstošu akustiku. Lai arī 1990. gadā veica pārbūvi, sānu pagarināšana nenāca par labu – tik plašu teritoriju nav iespējams aptvert, skaņa nenāk kopā," stāsta diriģents Arnolds Skride, kurš svētkos diriģē kopš 1958. gada. A. Skrides teikto papildina zēnu kora diriģents Jānis Ērenštreits, uzsverot, ka Dziesmu un deju svētku nobeiguma koncerta dalībnieku un apmeklētāju pieprasījums pārsniedz estrādes ietilpību. "Nekādi uzlabojumi vai papildinājumi estrādei nelīdzēs, ir jābūvē mūsdienīga estrāde, kur var labi mēģināt, ērti uziet, kur labi jūtas gan dziedātājs, gan skatītājs. Tam ir jāatrod nauda! Sabiedrības uzmanība jāvērš uz šo problēmu. Es zinu, ka normālos apstākļos šāda estrāde var dot labu peļņu. Paskatieties, kā mūsējie brauc uz Tallinu uz popmūzikas un rokmūzikas koncertiem, jo šeit nav iespējas nodrošināt vietu tik daudz cilvēkiem," saka J. Ērenštreits. Pēc diriģenta domām, jaunajai estrādei nevajadzētu kalpot tikai dziesmu svētku vajadzībām, tai jābūt multifunkcionālai, lai laikā starp svētkiem estrāde sevi atpelnītu. Mežaparks kā dziesmu un deju svētku norises vieta jāsaglabā, jo tā ir tradīcija un svētki identificējas tieši ar šo vietu, uzskata diriģenti. "Ideālā variantā jaunai estrādei vajadzētu būt gatavai līdz 2008. gada Dziesmu un deju svētkiem. Vai šī pasaka īstenosies, to rādīs laiks," teic diriģents Mārtiņš Klišāns.
"Mums ir viena kopīga sāpe – dziesmu svētku estrāde. Pēc Skolēnu dziesmu un deju svētkiem mēs esam tikušies ar arhitektiem, būvniekiem, akustiķiem, diriģentiem un braukuši skatīt Tartu estrādi. Šobrīd tiek spriests par Mežaparka attīstības koncepciju, kur viens no jautājumiem ir arī Mežaparka estrāde un tās lietojums. Mūsu mērķis ir pēc iespējas labāk sagatavoties 8. Dziesmu un deju svētkiem, un laika tam ir pietiekami," sacīja Rīgas domes pārstāvis Jānis Birks. Viņš mudina diriģentus pārdomāt estrādes nākotnes funkcijas, kuras viņi vēlas redzēt. "Jāatrod atbildes uz jautājumiem: cik liela būs estrāde, kā nodrošināt akustiku, kā dziedātāji uznāks uz skatuves. Tikai tad varam sastādīt tehniskos projektus," klāsta J. Birks, nenosaucot nedz konkrētus skaitļus, nedz konkrētus pasākumus vismaz tuvākajam laikam.
Visi diriģenti atzinīgi novērtē to, ka gatavošanās sākusies laikus. Sanāksmes dalībniekus par gatavošanos nobeiguma koncertam informēja Māris Sirmais, bet atklāšanas koncerta māksliniecisko koncepciju prezentēja Romāns Vanags.
Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  10/24/05
Rafaels Zēligmanis. Hitlers. Vācieši un viņu vadonis. Tulkojusi Irēna Gransberga. Jumava, 2005
Kā vienkāršam austriešu ieceļotājam izdevās kļūt par dievinātu nācijas varoni? Kāpēc 17 miljoni pilsoņu demokrātiskās vēlēšanās nobalsoja par Hitleru? Kāpēc viņa ideju vārdā viena tauta bija gatava iznīcināt citas? Politologa un vēsturnieka Rafaela Zēligmaņa grāmata meklē atbildes uz šiem un citiem jautājumiem, kas joprojām turpina nodarbināt ne vien pašu vāciešu, bet visas cilvēces prātus.
Traudla Junge sadarbībā ar Melisu Milleri. Līdz pēdējai stundai. Tulkojusi Aija Kaukule. Atēna, 2005 
Traudla Junge no 1942. gada decembra līdz 1945. gada 30. aprīlim bija Ādolfa Hitlera personīgā sekretāre. Viņa ir viena no retajām diktatoru apkalpojošā personāla pārstāvēm, kurai, nenonākot ilgstošā ieslodzījumā, izdevies nodzīvot garu mūžu (1920–2002). T. Junge bijusi līdzās Hitleram, kad 1944. gada 20. jūlijā vācu ģenerāļi izdarīja neveiksmīgu atentāta mēģinājumu pret vadoni, viņa pierakstīja arī diktatora politisko un privāto testamentu. Šīs grāmatas pamatā ir piezīmes, kas tapušas 1947. gadā.
Rihards Bargais. Labi, Atēna, 2005
Dzejoļu krājuma autors pazīstamais literārais huligāns Rihards Bargais visā nopietnībā neiesaka šo grāmatu lasīt bērniem līdz 16 gadu vecumam. Var gan pieņemt, ka šī mērķauditorija par viņa tekstiem jūsmos visaktīvāk. Lai gan grāmatas nosaukumā likts pazīstamā seksšopa nosaukums Labi, var gadīties, ka dažam tradicionālas dzejas cienītājam ar lielu stāžu kļūs nelabi. Nepārvērtējiet savas spējas un iespējas!
Ilmārs Briedis. Ar kārtīm uz tu, Jumava, 2005
Rokasgrāmata noderēs kā ievads zīlēšanā, izmantojot kārtis. Grāmatā sniegta informācija par kāršu simboliku, nozīmi, kāršu kombinācijām un katras kārts nozīmi attiecīgajā salikumā, kā pamatu ņemot senu čigānu zīlēšanas tradīciju, izmantojot 15 parastās kārtis. Grāmatas autors Ilmārs Briedis ir sertificēts dziednieks, kas kāršu zīlniecību praktizē jau septiņus gadus.Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  10/26/05
Nora Robertsa Ziemeļblāzma. Tulkojusi Liāna Niedra. Kontinents, 2005
Pēc pārinieka nāves policists Neits Bērks iedzīvojies pamatīgos kompleksos, par kuriem vietā teikt – visa dzīve sabrukusi. Lai rastu izeju no situācijas, Bērks pieņem piedāvājumu kļūt par policijas šefu kādā Aļaskas pilsētelē, kas meklējama tālu aiz polārā loka. Laiks sāk dziedēt vecās brūces, bet tad vietējos kalnos tiek atklāta kāda sena slepkavība, kurai seko neizskaidrojamu noziegumu ķēde. Tā sāk apdraudēt ne vien brašo policistu, bet arī sievieti, pret kuru viņš nav vienaldzīgs.
Viljams Lašners Pēc noilguma. Tulkojusi Gunita Mežule. Kontinents, 2005
Advokāts Viktors Karls apņemas aizstāvēt kādu nelaimes putnu Džoiju Grasi. Nepaiet ne nedēļa, kad Grasi atrod nogalinātu, un mazākā ķibele šajā notikumā ir tā, ka Viktors no sava klienta nav paguvis saņemt honorāru. Jezga izrādās pamatīga – tajā iejaukts gan čemodāns ar naudu, gan liktenīgā sieviete un izsmalcināti kailfoto. Kāds lasītājs, izlasījis šīs rindas, varbūt sauks – arī es neatteiktos būt galvenā varoņa vietā, tomēr ir kāda nepatīkama nianse – Karlu apdraud Graša slepkava.
Vaidelotis Apsītis. Esmu Rīgas puika, Jumava, 2005
Jūs tiešām nekļūdījāties – šo grāmatu sarakstījis pazīstamais arhitekts un vairāku populāru monogrāfiju autors (Kārlis Zāle, Brāļu kapi, Brīvības piemineklis) – Vaidelotis Apsītis. Viņš apgalvo, ka Esmu Rīgas puika nav biogrāfisks darbs, tomēr tas, kā šo darbu saukt, lai paliek lasītāju ziņā.
Roalds Dobrovenskis Rainis un viņa brāļi. Tulkojusi Valentīna Eisule. Jumava, 2005
Lieliskā Latvijas rakstnieka Roalda Dobrovenska ne mazāk izcilā romāna otrais izdevums. Vai gan jāatgādina, ka tā pirmpublikācija kļuva par ievērojamu un daudz apspriestu kultūras dzīves notikumu? Ievērojot lielo lasītāju interesi par biogrāfiskiem romāniem, grāmata par Raini nākusi īstajā brīdī – dzejnieka 140. jubilejas gadā.
Ināra Runkovska, Gundega Cēbere Latvijas māksla: Tukuma muzeja gleznu kolekcija: Izlase, Neputns, 2005
Izdevniecība Neputns laidusi klajā iespaidīgu Tukuma muzeja gleznu kolekcijas katalogu. Grāmatā sniegta izsmeļoša informācija par vienu no vērtīgākajām Latvijas pirmskara mākslas kolekcijām, kurā atrodami Latvijas izcilāko gleznotāju – Jaņa Rozentāla, Vilhelma Purvīša, Jēkaba Kazaka, slaveno tukumnieku Leonīda Āriņa, Anša Artuma, Kārļā Neiļa un daudzu citu 20. gadsimta 30. gados populāru mākslinieku (Valdemārs Tone, Jānis Tīdemanis utt.) darbi. Informatīvo materiālu papildina gleznu izlases krāsainas reprodukcijas. 
Sergejs Lukjaņenko Nakts Sardze. Tulkojis Arvis Kolmanis. Jumava, 2005
Sergeja Lukjaņenko triloģijas pirmā grāmata Nakts Sardze kļuva par bestselleru tūlīt pēc iznākšanas. Pēc romāna motīviem uzņemtā tāda paša nosaukuma filma Krievijā skatītāju skaita ziņā iekarojusi visu iespējamo topu virsotnes, apsteidzot ārzemju trillerus, bet Holivuda jau laikus nopirkusi tiesības veidot filmas rimeiku. Naktīs uz ielām ir bīstami. Cilvēki nezina, ka naktīs ielās iziet ne tikai noziedznieki vai maniaki, bet tie, kas sevi dēvē par citādajiem – vampīri un vilkači, burvji un raganas, taču nakts medniekiem pa pēdām seko citi mednieki – Nakts Sardze.
Druviete: nepieļausim ‘Briseles latviešu valodas’ veidošanosDELFI 10/24/05    Izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete, uzstājoties “Letonikas” pirmajā kongresā uzsvēra, ka valodas saglabāšanai un attīstībai īpaša uzmanība jāpieverš tulku darbam, lai nepieļautu latviešu valodas paveida – Briseles latviešu valodas veidošanos. 
Druviete “Letonikas” kongresā pirmdien piedalījās ar ziņojumu par Latvijas valodas politikas pamatnostādnēm Eiropas Savienības kontekstā, informēja ministres preses sekretāre Sandra Purviņa. 
“Viens no valodas politikas pamatvirzieniem ir valodas attīstība un standartizācija, lai tā varētu nodrošināt visas funkcijas. Valodas attīstībai svarīgs tulkošanas un terminrades process, daudz vairāk vērības jāpievērš tulku sagatavošanai un darbam. Jāpaaugstina tulku atbildība, un nedrīkst pieļaut, ka veidojas latviešu valodas paveids – Briseles latviešu valoda. Mums jārūpējas, lai terminoloģijas darba organizācija un darba tempi atbilstu mūsdienu prasībām. Diemžēl, apzināti kavējot terminoloģijas procesa normatīvās bāzes sakārtošanu, tiek apdraudēta latviešu valodas attīstība un konkurētspēja gan Eiropā, gan pašu mājās,” uzrunā kongresā norādīja Druviete. 
Ministre arī uzsvēra, ka tulkojumiem jāpastāv, lai gan pēdējā laikā parādās cīņa starp angļu valodu un citām lielajām valodām, sāk izskanēt ieteikumi samazināt gan rakstveida, gan mutvārdu tulkošanas apjomu mazo valodu valstīm. 
“Pašlaik, kad uzmanības centrā nonākuši sabiedrības integrācijas jautājumi un joprojām nozīmi nav zaudējusi nepieciešamība nostiprināt latviešu valodu, īpaša nozīme ir ne tikai valodas apguves metodikai, bet arī motivācijai un stratēģijai, jo latviešu valodas nākotni noteiks tās runātāju spēja saskatīt tās nozīmi gan pasaulei, gan ES, gan sev pašiem un apzināta darbība valodas saglabāšanā un attīstīšanā. Valodas liktenis lielā mērā atkarīgs no valodas ekonomiskās vērtības konkrētajā valodu konkurences situācijā, izšķirīga nozīme mūsdienu demokrātiskajās valstīs ir juridiskajai valodu aizsardzības sistēmai,” klāstīja ministre.
Bauskas Ļeņins novietots jaunā vietāMārīte Ozoliņa, Bauskas Dzīve  10/24/05    Ceraukstes pagastā piektdienas naktī demontētais Ļeņina piemineklis sestdien, tika nogādāts uz Kuldīgas rajona Īvandes pagasta “Pilskalniem”. Svētdien to novietoja uz betona plāksnēm meža ielokā, ziņo “Bauskas Dzīve”. 
Padomjlaika vēstures liecību kolekcionārs Meinards Mētelis “Bauskas Dzīvei” stāsta: “Pieminekļa pārvietošana un novietošana bija sarežģītāka, nekā iedomājos. 34 tonnas smagais monuments padevās tikai diviem autoceltņiem, kas Ceraukstē strādāja ceturtdien. Firmas “Selva un loko” darbinieki, viņu vadītājs Aleksandrs Lukašuks darbojās ar interesi un atbildību. Viņi atzina, ka tik neparastu uzdevumu veic pirmo reizi un sākumā pat nav noticējuši, ka viņiem būs jāpārvieto piemineklis. Pa ceļam uz Īvandes pagastu vienu dienu piemineklis atradās Kuldīgā.” Tagad “Pilskalnos” redzami divi ļeņinekļi: viens, kas kādreiz bija Kuldīgā, otrs – no Bauskas. Mētelis cer savākt vēl citus proletariāta vadoņa tēlus, kas atrodami Latvijā. Viņaprāt, esot svarīgi saglabāt katra vēstures perioda īpatnības. 
Par pieminekli ir daudz runāts. Ceraukstes pagasta priekšsēdētājs Jānis Feldmanis smaida, jo vairs nebūs jāuzklausa dažādi izteikumi, kas adresēti pašvaldībai. “Beidzot tas izdevies un izdarīts,” rezumē priekšsēdētājs. Viņš bija klāt pieminekļa pārvietošanas pirmajā mēģinājumā un arī otrajā reizē. 
Dārziņa īpašniece Brigita, kam jau ilgu laiku ir zemes pleķītis netālu no pieminekļa, saka: “Ļoti labi, ka tas ir aizvests prom. Jaunieši brauca un pret pieminekli sita pudeles, apkrāsoja. Granīta tēls izskatījās kā tāds nabadziņš. Cerams, tagad tas būs sakopts. Vēsture reiz tāda ir bijusi, un no tās nekur neizbēgt.” 
Ļeņina piemineklis Bauskā atklāts 1983.gada 21.jūlijā. Tā autors ir tēlnieks Ojārs Siliņš, arhitekti Elmārs Salguss un Artūrs Zoldners. Piemineklis veidots kādreizējā kombinātā “Māksla” Rīgā. Skulptūras vērtība – toreizējā naudā 64 tūkstoši rubļu. Granīta tēls demontēts un no Bauskas uz dārzkopības sabiedrības “Mēmele” teritoriju Ceraukstes pagastā aizvests 1990.gada 29.oktobrī.
Izstādes
Maijia Rudovska,  NRA  10/25/05    
- Karostas Laicīgās mākslas galerija K. Māksla? līdz 9. novembrim piedāvā apskatīt izstādi Studentu rudens: Sarkans. Izstādes vienojošais motīvs ir sarkans – kā krāsa, kā zīme, kā simbols vai metafora. Sarkans dabā, pilsētā, ikdienas dzīvē, atmiņās, sajūtās, skaņās, smaržās, sapņos utt. Studentu rudens ir paralēla (vai alternatīva) izstāde ikgadējai, tradicionālajai Rudens izstādei Rīgā. Mākslas darbu autori ir mākslas programmu studenti no Liepājas. Izstādē skatāmi dažādās tehnikās darināti darbi.
- Mūsdienu kultūras centra Sapņu fabrika telpās Lāčplēša ielā 101 līdz 30. oktobrim aplūkojama žurnāla Rīgas Laiks iniciēta izstāde KANT: Kāda skandāla vēsture. Izstāde ir retrospektīvs atskats uz reklāmas kampaņu KANT, kas piecu gadu laikā tika izvērsta žurnāla lappusēs. Izstādē varēs iepazīties ar piecpadsmit darbiem – vācu klasiskās filozofijas pamatlicēja Imanuela Kanta citātu māksliniecisku interpretāciju mūsdienu reklāmas valodā, kuri šodien jau kļuvuši par nenoliedzamu mākslas un komunikācijas vēstures faktu. "Robežas starp intelektuālu produktu, par kādu tiek uzskatīti Kanta teksti, un mazintelektuālu produktu, kāds ir reklāma, īsti nedarbojas tādā ziņā, ka nevar parādīt viena vai otra lielāku jēdzīgumu. KANT projekts ir intelektuāls uzbrukums, provokācija," apgalvo kultūras ministre Helēna Demakova. 
- Mūsdienu kultūras centra Sapņu fabrika telpās līdz 31. oktobrim apskatāma fotogrāfa Rento (Rinalda Mucenieka) personālizstāde Sapņu fabrika – vide fotogrāfijai. Rinalds Mucenieks ir mākslas un komerciālās fotogrāfijas meistars, dizainers, mūsdienu kultūras centra Sapņu fabrika galvenais mākslinieks un fotogrāfs, kā arī pasniedzējs mācību centrā FotoAkadēmija. R. Mucenieks foto industrijā darbojas no 2002. gada, un šī ir viņa pirmā personālizstāde. Darbus fotogrāfs veido, izmantojot datorgrafiku. Izstāde ir veltīta Sapņu fabrikai kā iedvesmas avotam. Rento darbos vieta netiek detalizēti atainota, atklājot, kā tā iespaido fotografētos cilvēkus un pašu autoru. 
- Galerijā Māksla XO aplūkojama Annas Heinrihsones (1970) personālizstāde Komēdijas atkarīgie (klauna dienasgrāmata). A. Heinrihsone darbojusies vairākos mākslas medijos, tomēr plašākam lokam pazīstama kā scenogrāfe (dekorācijas un kostīmi vairāk nekā 20 izrādēm, 2000. gadā par izrādi Precības saņēmusi Teātra balvu kā labākā kostīmu māksliniece) un gleznotāja. 
- Daugavpils novadpētniecības un mākslas muzejā atklāta gleznotāja Ilgvara Zalāna (1962) personālizstāde. I. Zalāns 1987. gadā beidzis Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolu un studējis Latvijas Mākslas akadēmijā. Pēdējos gados mākslinieks aktīvi strādā starptautiskās mākslinieku rezidencēs: 2005. gadā Global Art Village Ņūdeli Indijā, Fundacion Valparaiso Spānijā u.c. Izstāde Ar ko šī valsts man šķiet tik īpaša? ir radošs mēģinājums ar nelieliem pārspīlējumiem un ironiju parādīt, cik būtībā šaura ir robeža starp tautisko un popkultūru, latvisko un amerikānisko, politiku un pārprastu svētumu. Piemēram, Vairas Vīķes-Freibergas tēls, kas interpretējams kā Latvijas alegorija, ar nedaudz didaktiskiem paņēmieniem līdzīgi kā Merilina Monro kļūst arī par popkultūras ikonu.
Zinātnieki iezīmē letonikā darāmo 
Ilze Grīnuma,  Diena  10/25/05    Letonikas nākotni lielā mērā noteiks tas, cik interesanta tā liksies jaunajai zinātnieku paaudzei, vai spēs iekļauties moderno tehnoloģiju, jaunas terminoloģijas un tulkošanas pasaulē, vai kļūs par vienojošu elementu Latvijas cittautiešiem. Šādus jautājumus priekšplānā izvirza zinātnieki, atklājot pirmo letonikas kongresu. Pirmdien un otrdien dažādu zinātņu nozaru pārstāvji diskutē ne tikai par tādiem galvenajiem letonikas pētījumu virzieniem kā latviešu valoda, literatūra, vēsture, bet arī, piemēram, krievu vecticība, Eiropas vērtības Latvijā u.c.
"Letonika ir zinātne, kas nedrīkst ieiet sevī," kongresa atklāšanā uzsvēra akadēmiķis Jānis Stradiņš. Letonika ir starpdisciplināra zinātņu nozare par Latviju, latviešiem, to kultūru, vēsturi, valodu u.tml. Kā Dienai atzina vairāku nozaru pārstāvji, patlaban svarīgi ir veidot datu bāzes, izmantot modernās tehnoloģijas, lai latviešu valoda, vēsture, kultūra kļūtu "dzīvāka", daudz plašāk pieejama kā pašu mājās, tā ārpus Latvijas. "Ja nebūs darba uz ārpusi, iekšpusē mēs ātri vien izčākstēsim," sacīja Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes dekāne Janīna Kursīte.
Vairākos referātos un Dienai paustajā viedoklī izskanēja mudinājums letonikas pētījumos nebaidīties raudzīties arī austrumu virzienā un pētīt krievu ietekmi uz dažādiem letonikas jautājumiem. "Zinātnē nedrīkst vadīties pēc politiskajiem apsvērumiem," sacīja J.Kursīte. Daugavpils universitātes rektore Zaiga Ikere pastāstīja, ka Daugavpilī kongresa ietvaros jau pagājušajā nedēļā atklāta konference Latgale kā robežsituācijas fenomens. "Mēs šeit strādājām kopā, krievu zinātnieki šeit ir 
iekšā," sacīja Z.Ikere, uzsverot, ka letonikai vajadzētu uzņemties izaicinājumu kļūt par vienotas politiskās nācijas veidotāju.Pirms desmit gadiem letonika kā īpaši atbalstāma un kopjama zinātņu nozare izvirzīta valstiskā līmenī. Šogad tai kā vienai no piecām valsts prioritārajām programmām pirmo reizi piešķirts vērā ņemams valsts finansiāls atbalsts, solot tā turpināt vismaz līdz 2008.gadam. No nākamā gada budžeta tie būs ap 0,6 miljoni latu.

Kultūrziņas
Arno Jundze,  NRA  10/27/05    
- Aijas Jurjānes Kompozīcija. Vakar izdevniecība Neputns laidusi klajā ar nepacietību gaidīto Aijas Jurjānes grāmatu Kompozīcija. Izdevums ir turpinājums grāmatai Gleznošana, kas guvis lielu lasītāju atsaucību.
- Atver Andrieva Ezergaiļa grāmatu. Pazīstamā vēsturnieka Andrieva Ezergaiļa grāmatas Nazi/Soviet Disinformation about the Holocaust in Nazi-Occupied Latvia Daugavas Vanagi: Who are They? – Revisited atvēršanas sarīkojums notiks šodien pulksten 17 Latvijas Okupācijas muzejā.
- Atceļ izrādi. Valmieras Drāmas teātris informē, ka tiek atcelta izrāde Dzīve trijatā, kas bija paredzēta rīt pulksten 18.30. Teātris atvainojas par sagādātajām neērtībām.
- Rīt – Starptautiskā animācijas diena. 28. oktobris – Starptautiskā animācijas diena – tiks atzīmēta rīt un parīt kinoteātrī K. Suns ar Arnolda Burova, Daces Riduces, Māra Brinkmaņa, Jāņa Cimermaņa un Nila Skapāna filmu senasiem. Rīt seansa sākums pulksten 20.30, bet sestdien – pulksten 12. Abas dienas tiks rādītas atšķirīgas programmas, tāpēc, kino apmeklējumu plānojot, pārliecinieties, kurš no seansiem vairāk atbilst jūsu interesēm. Attēlā kadrs no Nila Skapāna animācijas filmas Redzi trusi... Tētis brauc uz Londonu.
- Valkas pašdarbnieki meklēs prieku. Sestdien pulksten 18 ar Valkas kultūras nama pašdarbības kolektīvu koncertu Prieku meklējot tiks atjaunota Valkas tradīcija – sezonu sākt ar vietējo amatiermākslas kolektīvu kopānākšanu.
- Kokļu festivāls Solaris. Kokļu mūzikas festivāls sāksies rīt ar koncertu LU Lielajā aulā pulksten 19 (biļetes cena – Ls 1 pensionāriem un skolēniem, pārējiem – Ls 1,5). Sestdien divi pasākumi (no pulksten 12.30), notiks J. Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas Ērģeļu zālē – ieeja par ziedojumu. Pulksten 17 kameransambļu koncerts Jūrmalas Mūzikas vidusskolā (biļetes cena – Ls 1). Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/28/05    Baha mūzika pilī. Sestdien Ventspilī, Livonijas ordeņa pilī pulksten 17 notiks J. S. Baha mūzikas koncerts. Piedalīsies kultūras centra vokālais ansamblis Mundus, stīgu kvartets Svētdienas kvartets, solisti Ivars Cinkus, Zane Stafecka, Egils Jākobsons, Artūrs Segliņš un koncertmeistare Ligita Jansone. Koncertā skanēs jauna programma, ko mūziķi sagatavojuši diriģenta I. Cinkus vadībā. 
- Laimonim Mieriņam – goda diploms. Pasaules brīvo latviešu apvienība (PBLA) piešķīrusi goda diplomu Lielbritānijā dzīvojošajam latviešu māksliniekam Laimonim Mieriņam par izciliem un vispusīgiem sniegumiem tēlotājmākslā. Jāpiebilst, ka pagājušajā gadā Laimonim Mieriņam piešķirta Anšlava Eglīša un viņa dzīvesbiedres gleznotājas Veronikas Janelsiņas fonda balva mākslā. Šā gada vasarā L. Mieriņa izstāde bija aplūkojama Rīgas galerijā. 
- Rudens kamermūzikas dienu noslēgums. Svētdien pulksten 18 Mazajā ģildē – Rudens kamermūzikas dienu noslēguma koncerts. Piedalīsies čellu duets Diāna Ozoliņa un Lolita Lilje, kamerorķestris Simfonia Concertante, diriģents Andris Vecumnieks. Programmā F. Kuperēna, G. Pelēča, A. Vivaldi, Ž. Ofenbaha un I. Stravinska skaņdarbi.
Pabriks: jārūpējas par valsts vēstures mācīšanuDELFI  10/27/05    Ārlietu ministrs Artis Pabriks lūdz izglītības un zinātnes ministri Inu Druvieti pievērst lielāku uzmanību Latvijas vēstures mācīšanai skolās, informēja Ārlietu ministrijas Preses centrā. 
Vēstulē Druvietei ministrs raksta, ka Pasaules brīvo latviešu apvienības (PBLA) valdes sēdē daudz laika tika veltīts diskusijām par Latvijas vēstures mācīšanu mūsu skolās. Minētā problēma tika skarta arī ārlietu ministra tikšanās reizē ar PBLA valdes locekļiem. 
“Piekrītu PBLA valdes viedoklim, ka ir grūti lūgt mūsu tautiešiem ārzemēs un arī Ārlietu ministrijas darbiniekiem skaidrot Latvijas vēsturi, ja vēstures mācīšana nav pietiekami augstā līmenī mūsu skolās, ” raksta ministrs. 
Ārlietu ministrs lūdz izglītības un zinātnes ministri izvērtēt iespēju Latvijas vēsturi iekļaut kā atsevišķu priekšmetu mācību procesā, kā arī mācīt Latvijas vēsturi no noteiktām mācību grāmatām, lai veidotu jauniešu vienotu izpratni par vēstures procesiem. 
“Kā zināms vēsturi var interpretēt dažādi, taču valstij jābūt vienotai izpratnei par vēsturiskajiem procesiem, un šādi tā jāpasniedz arī nākamajām paaudzēm, “ uzskata ministrs. 
UNESCO atzinums esot "dūriens mugurā" RVC plāna autoriemLETA  10/27/05     UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas vēstule par Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības plāna (RVC SAP) trešo redakciju ir "dūriens mugurā" plāna autoriem, sacīja Rīgas domes Pilsētas attīstības departamenta pārstāve Marija Ābeltiņa. Kā uzskata Ābeltiņa, UNESCO atzinums, kurā pausta noraidoša attieksme pret plānu, iesniegts novēloti un tajā izteiktas nepamatotas bažas par RVC plānu. "Šāda UNESCO pārstāvju viedokļa izplatīšana apšauba profesionāļu kompetenci un izpratni par reālo situāciju RVC attīstības jautājumos," uzskata plāna izstrādātāji. 
"Pilsētas attīstības departaments ir pieprasījis UNESCO Latvijas Nacionālajai komisijai sniegt savu atzinumu par RVC plānu. Šāds atzinums līdz vakardienai netika saņemts. RVC SAP trešās redakcijas sabiedriskā apspriešana ir beigusies 18.oktobrī, un tikai vakar UNESCO pārstāvji izplata vēstuli, kur tiek paustas dažādas vispārīgas, nepamatotas bažas par RVC SAP trešajā redakcijā iestrādātām idejām, turklāt daudzas no šīm bažām attiecas nevis uz pašu plānu, bet gan uz plāna ieviešanu dzīvē," norāda Pilsētas attīstības departamenta pārstāvji. 
Kā norāda plāna izstrādātāji, UNESCO "iekavētā un nekonstruktīvā kritika" liek domāt par vēlmi vienkārši kavēt RVC SAP plāna pieņemšanu, kas ļaus turpināties neskaidrībām un nesakārtotībai būvniecības un attīstības jautājumos vēsturiskā centra teritorijā. Turklāt pašreizējais plāns ir spēkā tikai līdz gada beigām. 
"Pārsteidz tas, ka UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas pārstāvji vērtē RVC SAP kā pārāk "visatļaujošu" dokumentu. Daudzu iedzīvotāju un vairākuma ekspertu viedoklis ir tieši pretējs, ka RVC plāns ir pārāk konservatīvs un drīzāk pārvērš RVC teritoriju par muzeju, nevis dzīvotspējīgu pilsētas daļu," norāda Pilsētas attīstības departamenta pārstāvji. 
Plāna izstrādātāji arī atgādina, ka RVC saglabāšanas un attīstības padome vakar noraidījusi UNESCO vēstulē izteiktos iebildumus. 
Kā norāda Pilsētas attīstības departaments, RVC saglabāšanas un attīstības plāns tiek izstrādāts vairāk nekā trīs gadus, un šī ir jau trešā plāna redakcija. Dokumenta izstrādē esot piedalījušies vairāki desmiti speciālistu un tūkstošiem iedzīvotāju ar saviem priekšlikumiem. Plānā sabalansētas visas intereses un atrasts kompromiss, uzskata plāna izstrādātāji. 
Pilsētas attīstības departaments arī izsaka cerību, ka UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas pārstāvji turpmāk uzmanīgāk iedziļināsies RVC SAP risinājumos, lai paustu konstruktīvus priekšlikumus. 
Kā ziņots, UNESCO eksperti neatbalsta RVC saglabāšanas un attīstības plāna trešo redakciju, liecina UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas vēstule plāna izstrādātājiem. 
Atzinumā norādīts, ka plāna pašreizējā redakcija atļauj pārveidot salīdzinoši lielu pilsētas kultūrvēsturiskā mantojuma daļu, kura dēļ RVC iekļauts UNESCO pasaules mantojuma sarakstā. Tas radot draudus, ka RVC var zaudēt unikālas vērtības. 
Tāpat UNESCO uzskata, ka plāns nenodrošina UNESCO Pasaules kultūras mantojuma komitejas prasību - par ūdenstilpju neaizbūvēšanu un vēsturiskā centra vizuālās vienotības saglabāšanu - izpildīšanu. 
Atzinumā arī teikts, ka plāns nesniedz skaidru atbildi par to, kādi attīstības projekti nepieciešami, lai saglabātu un attīstītu kultūras mantojuma vērtības. Nav piedāvāta arī konkrēta RVC nākotnes vīzija. 
Kā uzskata UNESCO eksperti, plāna pašreizējā redakcija veicina "fasādisma" attīstību Rīgas centrā. "Plāna trešajā redakcijā ir redzama tendence atzīt par kultūrvēsturisku mantojumu ēkas, kas ir ielas frontē, tai pašā laikā nepievēršot uzmanību faktam, ka mājas, kas atrodas aiz ielas frontē esošajām mājām, veido vienotu kultūrvēsturisku ēku kompleksu," norādīts atzinumā. 

Debesskrāpju haoss Rīgas attīstības plānā
Ritums Rozenbergs, Uldis Dreiblats,  speciāli NRA,  10/28/05     Ja dzīvē tiks īstenots šobrīd pašvaldības galējo akceptu gaidošais Rīgas attīstības plāns, tad pēc gadiem pieciem Rīga no putna lidojuma izskatīsies kā krietni izplūkāts ezis. 
Rīgas teritorijas plāns, kurā norādīts atļautais stāvu skaits apbūvei, paredz, ka debesskrāpji sliesies visās Rīgas malās, kur vien kādam bagātākam cilvēkam kāds zemes īpašums. Debesskrāpis ieplānots pat Kundziņsalā, no kuras cilvēkus šobrīd spiež izvākties, lai tur varētu ierīkot jaunus termināļus. Arī Ķīšezera krastā Aplokciemā tuvākajā nākotnē varēs ieraudzīt 24 stāvu augstceltni. Debesskrāpji ieplānoti gan Spilves pļavās, gan pašreizējā lielveikala Olimpija vietā, gan Lucavsalā un bijušajā Rumbulas lidostas teritorijā, kā arī Juglas ezera krastā. 
Plāns jau ir sabiedriski apspriests, un, to pētot, rodas pārliecība, ka ikviens, kurš vēlas pilsētā uzbūvēt augstceltni, to var droši darīt jebkurā pilsētas vietā – ir tikai iepriekš jāaiziet pie pilsētplānotājiem un jāvienojas ar viņiem par zila klucīša iezīmēšanu attīstības plānā. Proti, plānā tumši zilā krāsā iezīmētas vietas, kur sliesies 25 un vairāk stāvu nami, bet 18–24 stāvu nami iezīmēti gaiši zilā krāsā. 
Atbilstīgi plānam Rīga ignorē pasaules lielpilsētu būvniecības praksi augstceltnes koncentrēt vienā (Frankfurte pie Mainas, Sidneja) vai vairākās nedaudzās noteiktās vietās (Toronto, Berlīne). 
No amatpersonu teiktā izriet, ka, veidojot attīstības plānu, koncepcijas par pilsētas rītdienas veidolu nemaz nav bijis. Plāns esot tapis kā zelta vidusceļš starp uzņēmēju interesēm un pilsētplānošanas vispārpieņemtajām normām.
Pilsētas attīstības departamenta direktora Viļņa Štrama preses sekretāre Marija Ābeltiņa norādīja, ka koncepcija "vēl nav pieņemta, bet tiek apspriesta kopā ar attīstības programmu un attīstības plānu". Viņa noliedza, ka augstceltnes pilsētas plānā būtu iezīmētas haotiski: "Augstceltnes paredzētas pie iebraucamajiem ceļiem pilsētā. Tie būs sava veida Rīgas vārti. Šī stāvu karte vēl nenozīmē, ka tieši tik daudz stāvu tur arī būs. Daudzi runā, ka Rīgā vajadzētu savu Manhetenu, bet Rīga nav tik liela metropole, lai varētu atļauties daudz šādu augstceltņu. Tādas vienā vietā varētu būt četras, piecas, sešas."
Vaicāta, vai augstceltnes plānā nav iezīmētas, pateicoties Rīgas pilsētas plānotāju īpaši labvēlīgai attieksmei pret uzņēmējiem, viņa skaidroja: "Manā rīcībā nav tādas informācijas."
Arhitektu savienības valdes priekšsēdētājs Sergejs Ņikiforovs atturējās spriest par iespējamo uzņēmēju ietekmi uz pilsētplānojumu: "Nevaru komentēt šādu situāciju. Bez šaubām, pilsētas plāns nav tapis vienā dienā, tas ir kompromiss starp pilsētu un attīstītājiem. Jāsaprot, ka jebkurš kompromiss ne vienmēr būs tuvu ideālam. Piemēram, igauņi ir pieņēmuši uzstādījumu: mums nav tik daudz vietas, lai plestos plašumā, tāpēc veidosim jaunu siluetu ar augstceltnēm, kas neskādēs vēsturiskajam centram." S. Ņikiforovs pilsētas plānotājus salīdzināja ar džeza mūziķiem: "Haosu, protams, nevar taisīt. Arī džezā ir improvizācijas, bet tās ir augstas klases muziķu improvizācijas. Pretējā gadījumā tur iznāks kakofonija. Droši vien būvēt, kur pagadās un kā pagadās, nebūtu pareizi." 
Vērtējot attīstības plānojumu, arī citi arhitekti atzīst, ka ne viss tajā ir ideāls.
Arhitektu savienības valdes loceklis Juris Poga sprieda: "Rīgai loģiski būtu attīstīt pilsētas centru un tā dēvētos pilsētas vietējos centrus, kādi vēsturiski jau ir izveidojušies, piemēram, Purvciemu vai Pļavniekus. Tie šobrīd ir monotoni nobūvēti ar bloku mājām. Vietējam centram acīmredzot ir jāatrodas transporta artēriju krustpunktos." Viņš uzsvēra, ka atsevišķi Rīgas rajoni plānojumā iezīmēti, neņemot vērā tiem piegulošo infrastruktūru, "kas izskatās pēc tā, ka primārā vēlme bijusi vienkārši uzbūvēt ēku", nevis plānot tās atrašanos atbilstoši pilsētas iespējām. 
Arhitekts Edgars Treimanis pilsētas plānojumā īpaši analizējis vietējo centru iezīmētās vietas. Viņaprāt, plānojumā veiksmīgi centri ar daudzstāvu celtnēm iezīmēti Pļavniekos, Purvciemā un rajonā starp Mežaparku un Čiekurkalnu. Arhitekts norādīja, ka plānojumā saskatāms arī virkne neveiksmju: "Piemēram, plānojumā nav redzama rajona no Vienības gatves sākuma Torņakalnā līdz pat Mārupei attīstība. Izskatās, ka šis rajons palicis bez uzmanības. Diemžēl tas pats attiecas uz visu Ķengaragu. Nekas neliecina, ka tur būs jaunais Dienvidu tilts, kas nodrošinās lieliskas transporta iespējas. Pašlaik tur jau veidojas sava veida vietējais centrs, bet attīstības plāns to neuzsver. Tā vietā uz Rumbulas pusi aiz veikala K-Rauta Daugavas krastā ieprojektēts cits centrs. Arī visa Ķengaraga teritorija mums izraisa iebildumus. Plānotāji īpašu interesi nav veltījuši arī Maskavas un Krasta ielas rajonam, kur Maskavas ielas pusē valda panīkums un neziņa, savukārt Krasta iela haotiski bez pilsētas virsvadības plaukst stihiski. Atļaujas būvēt daudzstāvu ēkas stāsies spēkā tūlīt pēc šā plānojuma apstiprināšanas, un mēs pēc dažiem gadiem mantojumā iegūsim kaut vai milzu transporta sastrēgumus.
Baronam veltīts 
BNS,  10/28/05    Rīgas Latviešu biedrības (RLB) namā svētdien notiks Krišjāņa Barona 170 gadu atcerei veltīta kultūras pasākumu programma, kuras veidotāji aicina iepazīt Barona daudzpusību. Dienas pirmajā pusē notiks zinātniska konference Krišjāņa Barona daiļrade un mūža devums, kurā organizatori centušies "akcentēt netradicionālās Barona izpausmes", pastāstīja RLB priekšsēdētājs Valdis Rūmnieks.
Lai Barona veikumu nesaistītu tikai ar tautasdziesmām, konferences programmā iekļauti referāti, kas atspoguļo arī citus Barona veikumus, piemēram, filoloģijas doktore Zigrīda Frīde lasīs referātu par Barona dzeju un stāstiem, un profesors Jānis Štrauhmanis Baronu raksturos kā Latvijas ģeogrāfijas aprakstītāju. Īpaša vieta pasākumu programmā atvēlēta Dundagas novadam, kur Krišjānis Barons skolojies. Pēcpusdienā RLB namā sāksies programma Dundagas goda istaba ar koncertiem, stāstījumiem par novadu, akmeņu un stikla apgleznošanas darbnīcām, Dundagas izloksnes mācīšanos un aušanu.
Pēcpusdienā paredzēts arī Krišjāņa Barona humoristiskā stāsta Samaitātā tirgus braukšana lasījums ar aktieru Astrīdas Vecvagares, Kaspara Pūces un Arta Robežnieka piedalīšanos.
Noslēgumā apmeklētāji varēs noklausīties folkloras kopas Skandenieki koncertu Mazs avots kalnā ceļas.
RLB katru gadu adventes laikā, kad dienas ir īsas, naktis garas un sniega vēl nav, atceras kādu ievērojamu personību, veltot tai pasākumu programmu, kas ieguvusi nosaukumu Gaismu sauca. Pērn pieminēts latviešu pasaku meistars Kārlis Skalbe, bet citu gadu dzejnieks Edvarts Virza.

Citādā ziņā...

1,56% Latvijā dzīvojošo ir ārzemnieki
LETA  10/22/05    Pašlaik 1,56% no Latvijas iedzīvotājiem ir ārzemnieki, kas salīdzinājumā ar citām Eiropas valstīm nav daudz, šonedēļ Stratēģiskās analīzes komisijas sanāksmē atzina komisijas Demogrāfisko pētījumu grupas pētniece, Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes (PMLP) priekšnieka vietniece Maira Roze. Viņa informēja, kā ārzemnieku skaits Latvijā ik gadu aug. Pērn uzturēšanās atļaujas Latvijā pirmo reizi saņēmuši 2748 cilvēki, visvairāk - Krievijas, Ukrainas, Lietuvas, Baltkrievijas, Vācijas, ASV un Igaunijas iedzīvotāji. 
Daļa Latvijā strādājošu Eiropas Savienības (ES) pilsoņu nav saņēmuši uzturēšanās atļaujas. 
Roze norādīja, ka patlaban nav iespējams izpētīt, cik Latvijā ir ES valstu pilsoņu bez uzturēšanās atļaujām, piemēram, Latvijā iebrauc strādāt daudzi celtnieki no Lietuvas, taču tie iebrauc Latvijā kā ES valstu pilsoņi un tādējādi 90 dienas var palikt Latvijā bez uzturēšanās atļaujas. 
Tā kā neviens nekontrolē, kad ES pilsoņi iebrauc valstī, nav arī iespējams izkontrolēt, no kura brīža tiem ir nepieciešamas uzturēšanās atļaujas. Nereti lietuvieši strādā bez atļaujām, piemēram, stāstot, ka atbraukuši ciemos vai palīdzēt radiniekam. 
Roze stāstīja, ka NVS valstu iedzīvotāji uz Latviju brauc tāpēc, ka apprecas ar Latvijas iedzīvotājiem, un tāpēc, ka te dzīvo to radinieki vai paziņas. Tāpat NVS valstu iedzīvotāji brauc uz Latviju, jo tiem nav valodas barjeras un ikdienā tie var dzīvot un strādāt, izmantojot savas krievu valodas zināšanas. 
Savukārt no ES valstīm uz Latviju cilvēki brauc tāpēc, ka šeit var droši investēt līdzekļus un dibināt komercsabiedrības, kā arī tāpēc, ka Latvijā ir augsti kvalificēts, darbspējīgs un pagaidām vēl lēts darbaspēks, norādīja PMLP pārstāve. 
Stratēģiskās analīzes komisijas Demogrāfisko pētījumu grupas 2005.gadā veiktais pētījums patlaban tiek apkopots Zinātnisko rakstu krājumā. Plānots, ka grāmatas atklāšanas svētki notiks komisijas organizētās ikgadējās starptautiskās konferences laikā šā gada novembrī, informēja Prezidenta preses dienestā. 
Kalpoja Latvijai un pazuda bez vēsts
Viesturs Radovičs,  NRA  10/22/05     Piecu gadu laikā nav atrasts mīklaini pazudis karavīrs.
Pirms pieciem gadiem bez vēsts pazuda obligātā militārā dienesta kareivis Alfons Ratnieks. Viņa pazušana, kuru armija bija ilgi slēpusi, joprojām izraisa daudz jautājumu puiša tuviniekiem. 
Vilces pagasta iedzīvotāju Alfonu Ratnieku obligātajā militārajā dienestā iesauca 2000. gada jūlijā. Pēc trim dienesta mēnešiem Alūksnē viņu pārcēla uz Sauszemes spēku 1. bataljonu, kas tobrīd bāzējās Sužos Rīgas pievārtē. 2000. gada oktobrī puisis piedalījās militārajās mācībās Baltic Eagle un kā balvu par labām sekmēm saņēma trīs dienu atvaļinājumu, no kura dienesta vietā Alfonam bija jāatgriežas 22. oktobra vakarā.
"Alfons atvaļinājumā atbrauca uz manas dzimšanas dienas svinībām, kas notika Ozolniekos," atceras viņa māsa Maiga. "Iesākumā viņam dienests armijā patika, it īpaši Alūksnes laikā. Bet Sužos viss jau bija citādi. Kad viņš bija pie manis atbraucis, redzēju uz Alfona muguras lielus zilumus. Viņš neteica, kā tie radušies, bet nopratu, ka brālis spārdīts ar kājām. 22. oktobrī viņš aizbrauca uz Sužiem, un vairs es viņu neesmu redzējusi."
Kad pēc kāda laika Alfona ģimenei no dēla nebija nekādu ziņu, viņa tēvs, kurš tagad ir jau aizsaulē, devās uz Sužiem dēlu meklēt. "Sužu bāzes caurlaides dienests tēvam teica, ka Alfons atgriezies bāzē, lai tik ejot viņu meklēt. Savukārt vienības vadība to noliedza un teica, ka mans brālis ir dezertējis. Tāpēc mums bija aizdomas, ka ar Alfonu ir noticis kas slikts, tikai armijnieki to cenšas noslēpt," klusi saka otra Alfona māsa Līga. Pēc Alfona pazušanas militārpersonas tieši vecākus vainoja puiša slēpšanā.
Nacionālie bruņotie spēki (NBS) ziņas par obligātā dienesta karavīra pazušanu slēpa līdz pat 2001. gada jūlijam, kad Alfona vecāki lūdza palīdzību toreizējam Saeimas deputātam Oskaram Grīgam. Viņš tūlīt lūdzis bruņotajiem spēkiem paskaidrot, kā karavīrs pazudis. Armijas pārstāvji toreiz tikai paziņoja, ka 2000. gada 23. oktobrī bataljonā uzsākta dienesta izmeklēšana, kas pabeigta 30. oktobrī. Drīz pēc tam Militārā policija ierosināja krimināllietu par patvarīgu karaspēka daļas vai dienesta vietas atstāšanu bez attaisnojoša iemesla, kas nodota prokuratūrā. Alfona Ratnieka prombūtnes dēļ izmeklēšana krimināllietā jau piecus gadus apturēta, informēja Ģenerālprokuratūras preses sekretāre Dzintra Vītoliņa. 
Šo piecu gadu laikā gan Maigu, kura ar Alfona māti dzīvo Ozolniekos, gan Līgu, kurā mīt Jelgavas rajona Vilcē, regulāri apciemo Militārā policija un apvaicājas, vai pazudušais nav parādījies. "Pēdējo reizi viņi te bija pirms mēneša. Ne policijai, ne man nebija nekā jauna, ko pastāstīt. Pirms pāris gadiem policisti stāstīja, ka Alfons vairākkārt redzēts Jelgavas naktsklubā Tonuss. Ja jau viņi redzēja, tad kāpēc nepaņēma pie rokas un neaizturēja?" jautā Līga. 
Arī Alfona draugi pirmajos gados pēc viņa pazušanas ir stāstījuši, ka puisis redzēts uz ielas, bet simtprocentīgi neviens nevar to apgalvot. "Pēc brāļa pazušanas tētis gāja arī pie ekstrasensiem. Viņi deva tikai ļoti mazu cerību, ka Alfons ir dzīvs. Domāju, viņam dienestā bija nepatikšanas, un brālis tur negribēja atgriezties," atzīst Maiga.
Militārās policijas pārstāvji, kuri iztaujājuši Alfona radiniekus, pieļāvuši versiju, ka puisis ārzemēs un dien kādā militārā vienībā. Tomēr Līga un Maiga šādu iespēju noliedz. Arī Alfona pase joprojām atrodas viņa dienestā vietā, un bez tās Latviju pamest legālā ceļā nav iespējams. "Ja viņš būtu dzīvs, viņš mani, māsu vai māti noteikti informētu. Nevar būt, ka piecu gadu laikā Alfons ne reizi nav varējis ar mums sazināties," par brāļa likteni pesimistiski noskaņota ir Maiga. 
Vilces pamatskolā, kur Alfons mācījās deviņus gadus, viņu atceras kā palaidnīgu zēnu. Skolas mācību pārzine Māra Andersone, rādot Alfona klases žurnālu, atzīst, puika bieži neapmeklējis stundas un arī atzīmes nav bijušas tās labākās. "Alfons bija normāls puika. Diezgan noslēgts un robusts. Lai arī mācībās viņam sevišķi neveicās, Alfonam nebija grūta galva. Viņa tēvs bija ļoti stingrs, un ģimenē valdīja īpatnējas attiecības. Iespējams, lai izrautos no ģimenes, viņš katru gadu uz kādu nedēļu pazuda, vienkārši klaiņoja. Devīto klasi Alfons nebeidza, jo eksāmenu laikā viņš atkal bija pazudis," atceras bijušais klases audzinātājs Mārtiņš Vīpulis. 
Par tēva stingro roku stāsta arī abas Alfona māsas. "Tolaik dzīvojām zemnieku saimniecībā Vilces pagastā. Draugu mums nebija, bija tikai darbs saimniecībā. Mācījāmies pa vakariem. Armijā Alfons gribēja iet, jo tā tika prom no mājām. Man nav ne jausmas, kas ar viņu notika un kur brālis ir tagad. Neceru viņu sagaidīt," mierīgi saka Līga, kura ar brāļa pazušanu ir jau samierinājusies. 
Armija par A. Ratnieka meklēšanas pasākumiem neizsakās. NBS preses virsnieks Uldis Davidovs Neatkarīgajai atzina, ka Militārā policija joprojām pazudušo karavīru meklē, bet sīkāka informācija nav izpaužama.
Triju Zvaigžņu ordeni saņems ASV kongresmenis Šimkus, tiesnesis Guļāns un dziedātāja GalanteDELFI  10/26/05    Oredņa Kapituls par nopelniem Latvijas valsts labā nolēma apbalvot ar Triju Zvaigžņu ordeni ASV kongresmeni Džonu Šimkusu, tiesnesi Andri Guļānu, operdziedātāju Inesi Galanti un vairākus citus kultūras un sabiedriskos darbiniekus, informēja Prezidenta Preses dienests. 
Kongresmenis Šimkus apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, savukārt ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni nolemts apbalvot operdziedātāju Inesi Galanti, Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētāju Andri Guļānu, bijušo Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas pārstāvniecības Latvijā vadītāju, vēstnieku Pīteru Semnebiju (Peter Semneby). 
Ar I šķiras Viestura ordeni par nopelnias Latviajs valsts labā Kapituls nolēma apbalvot Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta priekšnieku, ugunsdzēsības un glābšanas dienesta ģenerāli Aivaru Straumi, Drošības policijas priekšnieku, policijas ģenerāli Jāni Reiniku. 
Satversmes Aizsardzības biroja direktora vietnieku, policijas pulkvedi Raimondu Rožkalnu nolemts apbalvot ar III šķiras Viestura ordeni. Ar Viestura ordeni un Viestura ordeņa goda zīmi apbalvoti arī vairākas militārpersonas. 

Laiks ir īsti rudenīgs – 
lietains un drēgns. Jau sākot no pirm-
dienas katru dienu līst, pūš brāzmains vējš...
Pirmdienas vakarā lietus pārgāja slapjā sniegā,
un naktī temperatūra noslīdēja līdz -5oC, taču otr-
dien palika siltāks un atkal sāka līt. Lija arī šodien 
jau no paša rīta, bet pamazām mākoņi sāk izklīst.
...Bet tā kā aukstas ir bijušas tikai dažas naktis,
tad, kā par brīnumu, mežā vēl aug sēnes.
Un ne jau šādas tādas, bet – 
baravikas!!!
Anda Jansone, trešdien, 26. oktobrī