K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?
Nr. 416:  2005. g. 15. - 21. oktobris

Eiropā un citur pasaulē...

Jaunais Zīda ceļš vijas cauri Latvijai
Ilze Šteinfelde,  NRA  10/15/05     Šobrīd valstī darbojas 48 Latvijas–Ķīnas kopuzņēmumi.
Autokaravānu Pekina–Berlīne–Brisele, kura cenšas pierādīt pasaulei, ka pa sauszemes ceļu preces starp austrumiem un rietumiem var pārvadāt ātrāk un drošāk nekā pa jūru, vakar sveica Varšavas iedzīvotāji. 
Kopējais jaunā Zīda ceļa maršruta garums ir aptuveni 12 000 kilometru. Autokaravānā ietilpst piecas lielkravas automašīnas no Latvijas, Lietuvas, Krievijas, Kazahstānas un Polijas, kuras transportē konteinerus no Ķīnas uz Eiropas Savienības galvaspilsētu Briseli. 
Ceļā uz iekraušanas vietu – Ķīnas un Kazahstānas robežpilsētu Horgosu Latvijas autopārvadājumu firmai Pantera-1 piederošā Volvo kravas automašīna devās septembra vidū. To vada autovadītāji Juris Birniks un Jānis Krūza, kuriem daudzu gadu laikā ir uzkrāta pieredze kravu pārvadājumu veikšanā gan uz Kazahstānu un Krieviju, gan arī Eiropas valstīm. Kad vakarrīt Neatkarīgā sazvanīja šoferus no Latvijas, autokaravāna bija tikko iebrauksi Varšavā. Lietuvas–Polijas robežu tā bija šķērsojusi iepriekšējā vakarā. 
"Polijā vietām ir labāki ceļi nekā Latvijā, vietām sliktāki. Tāpat kā mūsu valstī, arī Polijā notiek iespaidīgi ceļu remonti," skaidroja J. Birniks. Pirmdien autokaravānai jāfinišē Briselē. 
Lai gan īsākais ceļš no Ķīnas uz Eiropu neved cauri Latvijai, mūsu valsts amatpersonām un uzņēmējiem izdevies pārliecināt citu valstu kolēģus, ka šis ir labākais ceļš.
"Transportā nepastāv īsākā ceļa, bet gan efektivitātes princips," uzsvēra arī Latvijas Starptautisko autopārvadātāju asociācijas Latvijas auto prezidents Valdis Trēziņš. Satiksmes ministrs Ainārs Šlesers stāstīja, ka arī Ķīnas valdība ir ieinteresēta jaunajā kravu pārvadājumu maršrutā. To viņam apliecinājis Ķīnas kolēģis. A. Šlesers arī solīja, ka tuvāko 5–7 gadu laikā tiks pārbūvēti galvenie valsts autoceļi, tai skaitā Rīgas–Maskavas šoseja.
Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras ģenerāldirektors Jānis Leja uzskata, ka Ķīnas nozīme pasaules ekonomikā arvien pieaug. Viņš pauda cerību, ka Latvija šīm kravām būs ne tikai tranzīta valsts, bet arī vieta, "kur kāda no šīm kravām aizķersies un kur tiks pieliktas čaklās rokas un gudrās galvas, lai radītu papildu pievienoto vērtību". 
Jaunais konteinerkravu tranzīta koridors ļaus ievērojami samazināt kravu transportēšanas ilgumu, salīdzinot ar kravu piegādēm pa jūras ceļu. Tādējādi tiks radīti īpaši izdevīgi apstākļi konteinerkravu transportēšanai no Ķīnas, īpaši no tās ziemeļrietumu daļas, kur pēdējā laikā novērots straujš ražošanas pieaugums. Starptautiskās Autopārvadātāju asociācijas pārstāvniecības Maskavā vadītājs Igors Runovs prognozēja, ka pēc dažiem gadiem ieinteresētās puses izdosies pārliecināt par šī alternatīvā maršruta izdevīgumu, jo patlaban ir izveidojušies attiecīgi ekonomiskie un vēsturiskie apstākļi. Viņš jaunā maršruta izdevīgumu pamatoja ar to, ka Ķīnas ekonomika attīstās strauji, turklāt pastāv iespējas kravas gan eksportēt no Ķīnas, gan importēt Ķīnā. No Ķīnas uz ES varētu vest, piemēram, tekstilpreces, bet no ES uz Ķīnu – datortehniku.
Latvija par Ķīnu var spriest ne tikai pēc ķīniešu restorāniem. Šobrīd Latvijā darbojas 48 Ķīnas–Latvijas kopuzņēmumi.
Šobrīd Triatel sadarbībā ar Ķīnas lielāko telekomunikāciju iekārtu ražotāju Huawei veic mobilo sakaru tīkla paplašināšanu visā Latvijā. Triatel ir pirmais trešās paaudzes telekomunikāciju operators Baltijā, kas klientiem Latvijā piedāvā biznesa klases bezvadu sakaru risinājumu, nodrošinot mobilos telefonsakarus, fiksētos telefonsakarus un internetu. Huawei ir viens no telekomunikāciju nozares straujāk augošajiem uzņēmumiem, tā produkcija tiek eksportēta uz 90 valstīm visā pasaulē.
Huawei ražo praktiski visa veida telekomunikāciju aparatūru – iekārtas gan fiksētajiem, gan mobilajiem sakariem, gan datu pārraidei. Starp citu, pazīstamā telekomunikāciju kompānija Siemens nesen izveidojusi kopuzņēmumu ar Huawei.
Latvijā gaida ierodamies speciālistu grupu no Ķīnas, kas topošajā daudzfunkcionālajā ģimenes atpūtas un izklaides centrā Go Planet (Purvciemā, Gunāra Astras ielā 2) sāks uzstādīt četru dimensiju (4D) kinoteātri ar specefektiem, kuram analogu patlaban nav visā Eiropā.
Ķīnas kompānija ražo tikai trīs šāda līmeņa hitech kinoteātrus gadā, un tajos izmantotās tehnoloģijas ir tik īpatnas, ka uzstādīt 4D kinoteātri var tikai šīs firmas speciālisti. Patlaban Eiropā neparastas izklaides tīkotājiem ir pieejami triju dimensiju jeb 3D specefektu kinoteātri. Apvienojot triju dimensiju attēlu ar skatītāju krēslos iemontētiem specefektiem (vēja brāzmas, ūdens efekts), kā arī modernizējot pašu kinozāli (lietus, dūmu, zibens, ziepju burbuļu efekti un speciālie smaržu efekti), radīts tā saucamais 4D kinoteātris.
Pēdējo gadu laikā 4D kinoteātru tehnoloģija ir ieguvusi jaunus papildinājumus reālistiskākiem efektiem – parastos plakanos ekrānus nomainīja ultramodernie cilindriskie ekrāni, bet krēsli tagad ir novietoti uz kustīgām platformām. 
***
Fakti
Latvijā darbojas 48 Latvijas un Ķīnas kopuzņēmumi. 
Kopuzņēmumu tiešās investīcijas ir vairāk nekā 360 000 ASV dolāru (208 080 latu). 
Avots: Lursoft
Aksenoks: Seksa tūrisma problēma Rīgā nav asāka kā citās Eiropas valstīsLETA  10/15/05    Daļa cilvēku, kas apmeklē Rīgu, tiešām ir seksa tūristi, taču šī problēma nav asāka kā citās Eiropas valstu galvaspilsētās, uzskata Rīgas domes priekšsēdētājs Aivars Aksenoks (JL). 
"Es domāju, ka Rīgā šī problēma nav daudz lielāka un asāka kā citās lielajās Eiropas pilsētās," aģentūrai LETA sacīja galvaspilsētas mērs. 
Viņš piebilda, ka seksa tūrisma problēma Rīgā pēdējā laikā ir saasinājusies lielā tūristu pieplūduma un lēto aviolīniju kompāniju ienākšanas dēļ. "Tāpēc daļa ārzemnieku brauc uz Rīgu tieši ar šādu nolūku, kas, protams, nedara godu pilsētai," sacīja Aksenoks. 
Aksenoks uzskata, ka Rīgas kā seksa tūrisma pilsētas tēla mazināšanai pašvaldībai būtu jāmēģina "piesaistīt cita veida tūristi", kā arī vairāk jāstrādā pie pilsētas kultūras un arhitektūras vērtību popularizēšanas. Tāpat pašvaldībai ir jācenšas aktīvāk organizēt dažādus kultūras pasākumus, konferences un festivālus Rīgā. 
Rīgas mērs piebilda: ja kādā veidā tiks mēģināts aizliegt vai ierobežot prostitūciju Rīgā, "tas neatturēs cilvēkus, kuri šeit brauc tikai ar šādu nolūku". 
Domes priekšsēdētājs uzsvēra, ka pašvaldība jau vairākus gadus spriež par vietu noteikšanu pilsētā, kur būtu atļauts sniegt seksuālos pakalpojumus. Taču pagaidām šo jautājumu nav izdevies atrisināt, jo nav izdevies atrast šādam nolūkam piemērotu vietu, kur dzīvojošie rīdzinieki pret šādu ideju neprotestētu. 
Satiksmes ministrs Ainārs Šlesers (LPP) uzskata, ka Rīgai vairāk jādomā par tēla veidošanu un pilsētas reklāmas kampaņu organizēšanu pasaules vadošajos masu informācijas līdzekļos, lai Latvijas galvaspilsētu parādītu kā kultūrvēsturisku centru, informēja ministra padomnieks sabiedrisko attiecību jautājumos Reinholds Pelše. 
Komentējot Aksenoka viedokli, ka seksa tūrisma problēma Rīgā pēdējā laikā ir saasinājusies arī lēto aviolīniju kompāniju ienākšanas dēļ, ministrs norādīja, ka jābūt vēlmei strādāt, nevis meklēt kādus aizbildinājumus. 
Alfrēds Rubiks gatavs kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanāsLETA  10/16/05    Šā gada 5.novembrī tiks dzēsta sodāmība Latvijas Sociālistiskās partijas (LSP) priekšsēdētājam Alfrēdam Rubikam un viņš varēs kandidēt nākamajās Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 
Rubiks pastāstīja, ka labprāt kandidētu 9.Saeimas vēlēšanās, bet patlaban tas vēl nav iespējams, jo likums par Saeimas vēlēšanām liedz Latvijas pilsoņiem, kuri pēc 1991.gada 13.janvāra darbojās Latvijas Komunistiskajā partijā, kandidēt Saeimas vēlēšanās. Šāds aizliegums ir spēkā arī pašvaldību vēlēšanās. 
Ja ierobežojumi bijušajiem kompartijas darbiniekiem netiks atcelti, politiķis kandidēs Eiropas parlamenta vēlēšanā, atzina Rubiks. 
Rubiks 1991.gada janvārī bija Latvijas Kompartijas Centrālās komitejas 1.sekretārs un par darbībām, vērstām uz vardarbīgu valsts varas gāšanu, tika notiesāts ar brīvības atņemšanu uz astoņiem gadiem. Rubiks no cietuma tika atbrīvots 1997.gada novembrī, bet sodāmības dzēšanas oficiālais termiņš ir 2005.gada 5.novembris. 
Rubiks divas reizes bija lūdzis Rīgas apgabaltiesu dzēst viņam sodāmību pirms termiņa, bet tiesa šo Rubika lūgumu noraidīja Tiesas lēmumā teikts, ka pamatnosacījumus - priekšzīmīgu uzvedību un godprātīgu attieksmi pret darbu pēc soda izciešanas - nevar skatīt atrauti no jautājuma par personas labošanos. Pēc tiesas domām, par personas labošanos liecinātu nožēla, centieni novērst izdarītā nozieguma sekas, sava izdarītā nozieguma apzināšanās, bet tādu Rubiks nav publiski paudis. 
Rubiks pauda cerību, ka aizliegums kandidēt Saeimas un pašvaldību vēlēšanās Latvijā tiks attcelts, kad tiks pasludināts Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedums Tatjanas Ždanokas lietā, kurai par darbību Latvijas Kompartijā ar Augstākās tiesas spriedumu tika anulēts Rīgas domes deputātes mandāts un Centrālā vēlēšanu komisija izsvītroja viņu no 8.Saeimas deputātu kandidātu saraksta. 
Korupcijas uztveres indekss Latvija joprojām otrs augstākais ES 
LETA  10/18/05    "Transparency International" 2005.gada starptautiskajā korupcijas uztveres indeksā Latvija joprojām tiek vērtēta kā otra korumpētākā Eiropas Savienības (ES) dalībvalsts aiz Polijas, teikts šodien sabiedrības par atklātību "Delna" publiskotajā informācijā.
Latvijas iedzīvotāju bažas par korupcijas izplatību ir mazinājušas, sekojoši mūsu valsts Korupcijas uztveres indekss (KUI) gada laikā ir palielinājies par 0,2 punktiem - līdz 4,2 punktiem no 10 iespējamajiem, un tas ir augstākais vērtējums Latvijā kopš KUI noteikšanas.
Tomēr Latvija joprojām atrodas ievērojami zemāk par piecu punktu robežu, kas tiek uzskatīta par apmierinošu korupcijas uztveri, un tiek pieskaitīta pasaules korumpētāko valstu grupai. Pasaules valstu reitingā Latvija šogad ieņem 57.vietu no 159 valstīm.
Tikmēr Igaunijai kāpums vidēji korumpēto valstu kategorijā ir par 0,4 punktiem, sasniedzot 6,4 punktus. Igaunija ar 6,4 punktiem šogad ir piedzīvojusi lielāko kāpumu no Eiropas valstīm, par 0,3 punktiem apsteidzot Slovēniju kā otru vismazāk korumpēto jauno ES dalībvalsti un kāpjot līdz 27.vietai pasaules valstu reitingā. Lai sasniegtu Igauniju, Latvijai ar šībrīža indeksa kāpuma tempu būtu nepieciešami 11 gadi.
Savukārt Lietuva patlaban apsteidz Latviju par 0,6 punktiem, sasniedzot 4,8 punktus un atrodas 44.vietā.
KUI saraksta augšgalā stabilas pozīcijas saglabā Ziemeļvalstis. Somija jau ceturto gadu iegūst vismazāk korumpētās ES valsts titulu - 9,6 punkti, bet Islande ar 9,7 punktiem ir pasaules saraksta augšgalā.
Par viskorumpētākajām pasaules valstīm šogad tiek uzskatītas Haiti, Mjanma, Turkmenistāna ar 1,8 punktiem, kā arī Bangladeša un Čada - 1,7 punkti.
Pilnīgi korumpētām valstīm tiek pieskaitītas arī Latvijas kaimiņvalstis Krievija, kas ar 2,4 punktiem atrodas 126.vietā, un Baltkrievija, kas atrodas 107.vietā un ieguvusi 2,6 punktus.
Tikai trešdaļa pasaules valstu vērtējamas ar apmierinošu korupcijas līmeni. 

Mūsējie Īrijā pielāgojas vietējam ēšanas stilam
Gunta Tabore,  NRA  10/19/05    Svešā zemē viesojoties, parasti cenšas nogaršot vietējos ēdienus, lai labāk izprastu apciemoto tautu. Kad apmetas citā valstī uz ilgāku laiku, process var būt pretējs – ar nostalģiju atceras mammas vārīto maizes zupu, jo tā atgādina par dzimtās vietas burvību. Neatkarīgā centās izdibināt, kādu variantu izvēlas latvieši Īrijā, protams, neaptaujājot visus trīsdesmit tūkstošus mūsējo, kuri tur dzīvo un strādā.
Citā zemē dzīvojot, bieži mēdz piemēroties vietējam ēšanas stilam, taču Īrijā dzīvojošie latvieši, izrādās, ir spītīgi. 
Diemžēl vietējo kolorītu ne vienmēr iespējams iemānīt latviskā receptē. "Sākumā šausminies, kāda Īrijā negaršīga maize, ka nav laba biezpiena, griķu, bet ar laiku pierodi un centies atrast kompromisa variantu. 
Šobrīd jau vienkāršāk nekā tolaik, kad es atbraucu šurp, tagad katrā miestā nopērkami Dobeles dzirnavnieka griķi, Lāses krējums zaļajā kastītē, Rīgas šprotes... Jo Īrijā uzplaucis leišu veikalu bizness, ir arī poļu un krievu bodītes," saka Laima Ozola, kura jau sesto gadu dzīvo Droghedā.
Savukārt Jana Lasmane, kas atbraukusi tikai pirms diviem mēnešiem, bijusi izbrīnīta, Īrijas galvaspilsētas Dublinas lielveikalā ieraugot uzrakstu skaidrā latviešu valodā: "Lūdzu, lietojiet iepirkuma groziņus!" Barrozu cīņā pret globalizācijas ietekmi iesaka izveidot jaunu ES fondu  
LETA--REUTERS  10/19/05    Eiropas Komisijas (EK) prezidents Žozē Manuels Barrozu ceturtdien ieteiks izveidot Eiropas Savienības (ES) fondu, lai mazinātu globalizācijas sociālo ietekmi, tādējādi mēģinot atrisināt strupceļā nonākušo ES ilgtermiņa budžeta plānu.
Ideja par vairāku miljardu eiro vērto fondu, kas palīdzētu zaudējumu skartajām nozarēm un reģioniem, ir izklāstīta vēstulē, ko Barrozu plāno nosūtīt pašreizējās ES prezidējošās valsts Lielbritānijas premjerministram Tonijam Blēram un Eiropas Parlamenta prezidentam Žuzepam Bureljam, paziņoja par šiem plāniem informētie ES avoti.
Daļēji tā ir arī atbilde uz Francijas prezidenta Žaka Širaka šomēnes izskanējušajām apsūdzībām Briselei, ka tā neko nedara, lai pasargātu Francijas strādniekus, kam draud atlaišana no darba ASV datortehnikas uzņēmumā "Hewlett Packard".
Barrozu vēstulē aicinās arī piešķirt ES palīdzību nabadzīgākajiem reģioniem, lai sasniegtu ES ekonomisko reformu mērķus, tādejādi izdabājot Lielbritānijai, kas pieprasījusi ES izdevumu politikas modernizāciju, vēsta avoti.
EK prezidents arī ierosinās ES nākamo septiņu gadu izdevumu fundamentālu pārskatu, atsaucoties uz Lielbritānijas prasību pārvietot resursus no lauksaimniecības uz jaunievedumiem.
"Viņš mēģinās izvirzīt priekšlikumus, kas atrisinātu politiskās problēmas, kas jūnijā liedza panākt vienošanos ES Padomē," sacīja augsta EK amatpersona. 

Polītikā...

Repše lauzis līgumu par sporta halli
Imants Vīksne, NRA  10/15/05    Pompozi izziņotā iecere par sporta zāles celtniecību Ventspilī Aizsardzības ministrijas vainas dēļ pārplīsusi kā ziepju burbulis – par nodokļu maksātāju naudas izšmurgāšanu pašvaldība apsver iespēju sūdzēt ministriju vai pat pašu aizsardzības ministru Einaru Repši tiesā. 
Ideja par jaunu sporta centru, kura darbība būtu pakārtota galvenokārt karavīru vajadzībām, Ventspilī nobrieda jau 2003. gadā. Jūras spēku Krasta aizsardzības bataljons un jaunsargi jau tolaik mocījās ar pienācīgu telpu trūkumu. Treniņiem pārmaiņus tika izmantota pludmale, pilsētas apvidus un arī Olimpiskais centrs. Taču tā prioritāte ir ventspilnieku un profesionālu sportistu, bet ne armijas aprūpēšana. 
Līgumu par jaunā sporta centra celtniecību Ventspils pilsēta un Aizsardzības ministrija parakstīja pērnruden, kad ministrs bija tautpartijietis Atis Slakteris. Ar valdības lēmumu projektēšanai atvēlēja 60 000 latu, savukārt 16 tūkstošus piešķīra pašvaldība. Kopējai ieguldījumu summai līdz ar centra pabeigšanu vajadzēja sasniegt 2,5 miljonus. Šomēnes arhitekti plāno pabeigt darbu pie celtnes projekta, un pēc saskaņošanas būvdarbi varētu sākties. Taču Aizsardzības ministrija Einara Repšes personā vienpusēji pārtraukusi līgumu. Motivācija – ministrija nevar atbalstīt ieceri, ja tuvāko 30 kilometru attālumā ir vēl kāda sporta bāze. Šāds aizbildinājums gan ir absurds, ņemot vērā, ka Ventspils ir pilsēta un tai nepieciešamas dažādas sporta būves – skolēniem, sportistiem, amatieriem, profesionāļiem utt. Pašvaldību, piešķirot naudu un apsolot arī tālāk līdzfinansēt sporta centra celtniecību, motivēja gan rūpes par karavīriem, gan arī vēlme piedāvāt pilsētniekiem plašākas iespējas sportošanai. Tagad šī nauda ir faktiski izsviesta vējā. Izpilddirektora vietnieks Aldis Ābele gan atzīst, ka jauna zāle pilsētai jebkurā gadījumā ir nepieciešama un, visticamāk, projekts būs jāpielāgo, atsakoties no armijas prioritātēm.
Domes priekšsēdētājs Aivars Lembergs informē, ka juristi pašlaik analizē, kādā veidā un no kā piedzenami pilsētai nodarītie zaudējumi. Viens variants ir sūdzēt tiesā ministriju, otrs – tiesāties ar tagadējo aizsardzības ministru Einaru Repši (attēlā), kurš arī bija līguma laušanas vaininieks. A. Lembergs nosliecas par pēdējo variantu, jo nodokļu maksātājiem amatpersonas vainas dēļ nebūtu jācieš. Arī ministrija pašlaik apsver savas rīcības sekas, taču līdz "kaut kad šomēnes" gaidāmajai sporta padomes sēdei jebkādu informāciju par norautās ieceres tālāko virzību tā atsakās sniegt. Savukārt ministra padomnieks Dans Titavs paziņoja, ka "mums nav informācijas par Lemberga nodomiem", un Neatkarīgo interesējošos jautājumus izlikās nesaprotam.
Ņemot vērā bijušā un esošā ministra partejiskās piederības, iznāk, ka Jaunais laiks ir piemānījis ne tikai Ventspilī dislocētos karavīrus, bet arī savu koalīcijas partneri – Tautas partiju. Tomēr valdības vadītājs tautpartijietis Aigars Kalvītis izvairās kritizēt ministru. Atbildes vēstulē Ventspils domei viņš iesaka turpināt pārrunas ar Aizsardzības ministriju. Savukārt tā premjeram paziņojusi, ka neko vairāk par 60 000 nekad Ventspilij nav solījusi. Jaunā laika milžu cīņās Priekuļos atklātāki Kariņa atbalstītāji 
Ināra Egle,  Diena  10/15/05    Lielākā daļa jautājumu bija par nepietiekamo saikni starp cilvēkiem partijas augstākajā varā un nodaļās.
Neatkarīgi no tā, kāds būs Jaunā laika (JL) priekšsēdētāja vēlēšanu iznākums 12.novembrī paredzētajā JL kongresā, abi kandidāti — aizsardzības ministrs Einars Repše un ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš — turpināšot kopā strādāt partijā. To viņi apsolīja piektdienas vakarā pirmajā JL "milžu cīņā" Priekuļos, kas notika aiz slēgtām durvīm. Pēc tikšanās veiktā aptauja liecina, ka vairākums sabraukušo varētu balsot par K.Kariņu, taču iespējams arī, ka E.Repšes atbalstītāji sevi neatklāja.
Izņēmums bija mūzikas pedagogs Ivars Rutmanis, kurš, nenoliedzot, ka arī K.Kariņš būtu labs priekšsēdētājs, tomēr Dienai teica: "Viennozīmīgi balsošu par Einaru Repši. Man patīk stipri cilvēki, un esmu par viņu pārliecināts." I.Rutmanis uzskata, ka nedrīkst iespaidoties no tā, ko par E.Repši raksta prese.
Uz pirmo konferenci Priekuļu lauksaimniecības tehnikumā no visiem Vidzemes rajoniem atbrauca 45 partijas biedri, kā arī desmit Saeimas deputāti no Rīgas. Abi priekšsēdētaja amata kandidāti ieradās aptuveni desmit minūtes pirms pasākuma. Uz žurnālistu vaicāto, vai nebūtu iespējams noklausīties kandidātu sarunas, E.Repše atbildēja: "Šis ir pasākums atvērts partijas biedriem. Stājieties partijā!" Savukārt, ieejot zālē, JL līderis iepazīstināja klātesošos ar savu līgavu Rūtu. 
Pasākums sākās ar tūkstošā partijas biedra — Kocēnu pagasta priekšsēdētāja Viļņa Burceva sumināšanu, taču radās iespaids, ka neviens no vadītāja amata kandidātiem nevarēja nosaukt viņa vārdu bez palīdzības no zāles. Pēc tam žurnālistus palūdza sanāksmes telpu atstāt. Tehnikuma direktora Imanta Kupča rūpes par mediju pārstāvjiem, aizvedot uz viņiem speciāli sarūpētu telpu, radīja iespaidu, ka viņam ir uzdots nodrošināt, lai žurnālisti neatrastos zāles tuvumā. 
Dienas rīcībā esošā informācija liecina, ka pirmais uzstājās tagadējais līderis E.Repše, runājot par demokrātijas lielo nozīmi partijas attīstībā. Viņš arī atgādināja priekšrocības, ko dotu 51 balss Saeimā. Abi kandidāti uzsvēra, ka partijas galvenā vērtība ir cilvēki. K.Kariņš arī uzteica ģenerālsekretāru Uldi Gravu un JL reģionālās padomes vadītāju Arti Kamparu par ieguldījumu partijas rindu paplašināšanā. Tieši A.Kampars, pēc neoficiālās informācijas, ir izdomājis šīs "milžu cīņas" kā demokrātiskāko veidu, kā partijas biedriem palīdzēt izvēlēties līderi. A.Kampars iepriekš skaidroja, ka sēdes ir slēgtas, lai būtu atklātākas sarunas. 
K.Kariņš uzrunā kā vājo vietu minēja nepietiekamo saikni starp cilvēkiem partijas augstākajā varā un nodaļās. Par šo arī bija lielākā daļa partijas biedru jautājumu. V.Burcevs žurnālistiem teica, ka kandidāti viens otru ļoti labi papildina un ka galvenais ir nevis kurš būs līderis, bet kāda būs partijas valde un cik liela tajā būs reģionu pārstāvniecība.
Kā Dienai teica Cēsu nodaļas vadītājs Raitis Sijāts, priekšroka varētu būt kandidātam, kas piedāvās to, ko vēlas reģioni — partijas attīstību. Diena jau ir rakstījusi, ka K.Kariņš piedāvā evolucionāro pieeju, norādot, ka E.Repšes stiprā puse ir revolucionārā pieeja. "Es esmu par evolūciju, jo visas revolūcijas nāk ar savām jukām, bet tagad nevajadzētu neko radikāli mainīt," teica Aivars Bukovskis, kas strādā lauksaimniecības pakalpojumu jomā. 
Pēc tikšanās abi kandidāti demonstrēja žurnālistiem, ka viņiem ir ļoti labas attiecības, , uzsvēra, ka viņi strādāšot kopā, un apstiprināja, ka negatavojas pirms kongresa atsaukt savu kandidatūru. "Demokrātija nozīmē pieņemt grūtus un atbildīgus lēmumus. Izraudzīties vienu no diviem kandidātiem partijas biedriem būs grūts un atbildīgs lēmums," teica E.Repše.
Vidzeme bija pirmais reģions, kur pirms 12.novembrī paredzētā Jaunā laika kongresa spēkiem mērojās priekšsēdētāja amata kandidāti. Iniciatori pārmaiņām partijas vadībā bija tie partijas biedri, kas dzīves pieredzi guvuši Rietumos un kas tagad pulcējas ap K.Kariņu kā iespējamo nākamo līderi. Vērojumi liecina, ka viņi gaidāmajās vēlēšanās iegulda daudz lielāku organizatorisko darbu un arī aktīvāk apmeklēja reģionus nekā tagadējais līderis. 
Jau ir izskanējuši viedokļi par to, kam būtu jāvada partija. Intervijā Latvijas radio sabiedrības integrācijas lietu ministrs Ainars Latkovskis ir paudis atbalstu K.Kariņam. Nesen laikrakstā Ogres Ziņas bija publicēts neliels raksts ar virsrakstu Repšem ir jāaiziet, ko parakstījis Ogres JL atbalsta grupas dibinātājs Ojārs Mežjānis. Turpretim Ogres nodaļas vadītāja Valda Gaile Dienai sacīja, ka "tikai E.Repšem ir jāvada partija".

Triju miljonu lietā apsūdzētie — vainīgi, taču paliek brīvībā 
Edgars Galzons,  Diena  10/15/05    Atšķirībā no Rīgas apgabaltiesas Augstākā tiesa (AT) piektdien atzina par vainīgām gandrīz visas tā dēvētajā Latvenergo triju miljonu lietā apsūdzētās energouzņēmuma amatpersonas — bijušo uzņēmuma prezidentu Edgaru Birkānu, viņa vietnieku Kārli Purni un kādreizējo Latvenergo finanšu direktoru Ivaru Liuziniku. Attaisnots tika vienīgi zvērināts advokāts Armants Capkevičs. Lai gan E.Birkānu AT sodīja ar brīvības atņemšanu uz septiņiem gadiem, viņš saskaņā ar Amnestijas likumu no soda izciešanas tika atbrīvots. 
Kā vēsta aģentūra LETA, tiesa E.Birkānam, K.Purnim un I.Liuzinikam uzlikusi par pienākumu neizbraukt no valsts līdz brīdim, kamēr spriedums nebūs stājies likumīgā spēkā. Bez izskatīšanas tiesa atstājusi Bankas Baltija (BB) likvidatora, auditorfirmas Invest Rīga civilprasību par 5,7 miljonu latu piedziņu. Pirms gada Rīgas apgabaltiesa tiesneša Aivara Kaparšmita vadībā visus tiesājamos attaisnoja.
Pēc sprieduma neviens tiesājamais komentārus nav sniedzis, paskaidrojot, ka vēlas iepazīties ar pilnu sprieduma tekstu. No viedokļa paušanas atturējies arī apsūdzības uzturētājs prokurors Modris Adlers.
Kā zināms, 1994.gadā BB izsniedza sabiedrībai Finanšu norēķinu centrs kredītu 10 miljonu latu apjomā, par ko galvoja Latvenergo. Tā kā debitors tika atzīts par maksātnespējīgu, pēc trim gadiem BB likvidators Deivids Berijs cedēja aizņēmumu Lihtenšteinā reģistrētai kompānijai International Finance Company Establishment (IFCE), ko pārstāvēja A.Čapkevičs. 1997.gada maijā E.Birkāns noslēdza līgumu ar IFCE, apņemoties samaksāt astoņus miljonus latu, no kuriem BB saņēma piecus miljonus. To, kur palika atlikušie trīs miljoni, prokuratūra vēl turpina noskaidrot. Iepriekš izmeklētāji pauduši viedokli, ka "lihtenšteinieši" varētu būt meklējami Latvijā starp tiem cilvēkiem, kuru vara ļāva izdarīt spiedienu uz tā brīža Latvenergo vadību.
***
Apsūdzētie 
Edgars Birkāns, bijušais Latvenergo prezidents:
Prokuratūra apsūdzēja par mantas piesavināšanos lielā apjomā, prasot E.Birkānu sodīt ar brīvības atņemšanu uz desmit gadiem. Savukārt Augstākā tiesa (AT) nosprieda viņu sodīt ar brīvības atņemšanu uz septiņiem gadiem. Piemērojot Amnestijas likumu, AT E.Birkānu atbrīvoja no soda izciešanas.
Armants Čapkevičs, zvērināts advokāts:
Tāpat kā E.Birkānu prokuratūra viņu apsūdzēja par mantas piesavināšanos lielā apjomā. Lai gan prokurors lūdza tiesu sodīt A.Čapkeviču ar brīvības atņemšanu uz desmit gadiem, AT advokātu attaisnoja.
Kārlis Purnis, bijušais Latvenergo viceprezidents:
Prokuratūra K.Purnim bija izvirzījusi apsūdzību par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, lūdzot sodīt ar brīvības atņemšanu uz pieciem gadiem un sodu samazinot uz pusi, piemērojot Amnestijas likumu. AT K.Purnim piesprieda sodu 30 minimālo mēnešaglu apjomā (Ls 2400).
Ivars Liuziniks, bijušais Latvenergo finanšu direktors:
Prokuratūra I.Liuziniku apsūdzēja dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā. Tāpat kā K.Purni, arī I.Liuziniku prokuratūra lūdza sodīt ar brīvības atņemšanu uz pieciem gadiem, piemērojot Amnestijas likumu un sodu samazinot uz pusi. Saskaņā ar AT nolēmumu kādreizējais energouzņēmuma finanšu direktors tika sodīts ar naudassodu 25 minimālo mēnešalgu apjomā (Ls 2000).

Šlesers reklāmplakātus nenoņems, Delna piesakās aizkrāsot ministra vārdu 
Dita Arāja,  Diena  10/15/05    Kaut valdības galva Aigars Kalvītis (TP) rosināja pārveidot uz remontējamiem ceļiem izstatītos satiksmes ministra Aināra Šlesera (LPP) pašreklāmas plakātus, A.Šlesers tomēr izšķīries vismaz šajā ceļu būves sezonā plakātus atstāt pašreizējā izskatā — ar savu vārdu uz tiem. Satiksmes ministra padomnieks Lauris Dripe gan sola — nākamgad pirms vēlēšanām ministra vārds no plakātiem pazudīšot un A.Šlesers personīgo saikni ar sabiedrības daļu, kam ceļu būves process sagādā neērtības, veidošot citādāk, lai "tas lieki nesatrauktu citus politiskos spēkus". Taču sabiedrība par atklātību Delna jau piesakās talkā — ja satiksmes ministrs ar plakātiem galā netiek, Delna ir ar mieru apbraukāt visas 28 plakātu vietas un A.Šlesera vārdu aizkrāsot. Satiksmes ministrijai (SM) tikai būtu jāsedz iztērētās degvielas izmaksas, piedāvā Delnas vadītājs Roberts Putnis. 
A.Šlesers par reklāmplakātiem, uz kuriem personīgi atvainojas par ceļu remontdarbiem, iztērējis Ls 24 035 valsts naudas. "Tā ir rupja administratīvo resursu izmantošana politisko mērķu labā," vērtē R.Putnis. A.Šlesers gan akcentējis, ka ar plakātiem uzņemas atbildību par ceļu remontu sagādātajām neērtībām. A.Kalvītis rosināja plakātus pārveidot par brīdinājuma zīmēm un uzstādīt ceļu bīstamajos posmos, tomēr SM to nedarīs, jo tas prasītu papildu līdzekļus. R.Putnis vērtē, ka citu reakciju no A.Šlesera nebija iespējams sagaidīt, jo A.Kalvīša reakcija pret koalīcijas partneri "bija ļoti draudzīga", bet īsteni demokrātiskās valstīs nekaunīga valsts naudas tērēšana "ir iemesls, lai ministrs atkāptos no amata".

Gulbis viļas ZZS, cer piesaistīt Lembergu 
Dita Arāja, Ināra Egle,  Diena  10/17/05    Jauno demokrātu līderis Māris Gulbis pēc vilšanās sabiedrotajos no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS), kas pretēji solītajam atteicās atbalstīt lēmuma projektu par Latvijas karavīru misijas pārtraukšanu Irākā, pieļauj iespēju startēt vēlēšanās ar atsevišķu sarakstu. "Nu jauns cilvēks," — tā īsi M.Gulbja izpausmes vērtē ZZS Saeimas frakcijas priekšsēdis Augusts Brigmanis, uzsverot — ne jau Irākas jautājums būs tas, kas ZZS liks izšķirties par vai pret sadarbību ar JD.
"Mēs mobilizēsimies un centīsimies būt pietiekami ņipri, lai varētu strādāt vieni paši, piesaistot jaunus cilvēkus," sacīja M.Gulbis. Viņš cerot, ka kopā ar JD startēs arī Ventspils mērs Aivars Lembergs. Jau iepriekš ZZS līderis Augusts Brigmanis bija pateicis, ka ZZS var piedāvāt M.Gulbim vietu sarakstā, bet nav plānojusi ne ar vienu partiju veidot apvienību un papildināt ZZS nosaukumu.
"Esmu pilnīgi pārliecināts, ka ar ZZS Aivars Lembergs nestartēs, bet gan izvēlēsies kādu jaunu politisko spēku," Dienai svētdien teica M.Gulbis. Lai arī viņš ir apvainojies uz ZZS un pat ieteica šai partijai "lietot kaļķa tabletes, lai stiprinātu mugurkaulu", JD līderis tomēr pieļauj sadarbību arī ar "zaļajiem zemniekiem". Taču ZZS ir valdībā, un tas mazinātu iespēju JD pasniegt sevi kā opozīcijas partiju.
"Viņam jau tā apvienība vairāk vajadzīga, bet ar tādiem izteikumiem viņš tikai visu apgrūtina," Dienai sacīja A.Brigmanis. ZZS neesot bijušas konkrētas sarunas ar A.Lembergu par kopīgu startēšanu vēlēšanās, taču, "domāju, ja Lemberga kungs startēs, tad būs pats pie sevis", sacīja A.Brigmanis.
Jāatgādina, ka ZZS nostāja attieksmē pret M.Gulbja piedāvāto lēmuma projektu par karavīru misijas termiņa nepagarināšanu mainījās pagājušās nedēļas sākumā pēc koalīcijas padomes sēdes, kur, pēc neoficiālas informācijas, premjers Aigars Kalvītis (TP) pat esot apsvēris iespēju izskatīt jautājumu "par ZZS dalību koalīcijā", ja viņi parakstīs M.Gulbja lēmuma projektu. A.Brigmanis akcentēja, ka ZZS neatbalsta misijas pagarināšanu Irākā, taču nebalsos par opozīcijas, par kādu uzskatāms arī M.Gulbis, priekšlikumu. "Mēs paši varam ierosināt šādu priekšlikumu," sacīja A.Brigmanis.

Sociāldemokrātu savienība pievienosies ‘Jaunajiem demokrātiem’LETA  10/18/05    Sociāldemokrātu savienība beigs pastāvēt, jo lielākā daļa tās biedru nolēmuši iestāties partijā “Jaunie demokrāti”, otrdien preses konferencē informēja SDS priekšsēdētājs Pēteris Salkazanovs. 
Salkazanovs uzsvēra, ka līdz šim Latvija ir pārvaldīta kā SIA, taču tagad JD centīšoties panākt, ka “suverēnā vara pieder tautai”. “Ir pienācis laiks SIA likvidēt un tautai pārņemt suverēno varu,” aicināja Salkazanovs. 
Salkazanovs norādīja, ka viņam ir patīkami, ka JD ir mazliet naivi, nepieredzējuši un jauni, un “mēs viņiem varēsim palīdzēt”. Lūgts konkretizēt, Salkazanovs norādīja, ka visa Latvijas karte nav oranža un SDS cilvēki pašvaldībās sniegs atbalstu JD cīņā par varu. 
Lai arī Salkazanovs vairākkārt uzsvēra, ka valsts pārvaldē ir jāizbeidz izmantot uzņēmējdarbības formas, viņš nepauda savu viedokli, vai atbalstīs Ventspils mēra Aivara Lemberga iespējamo iesaistīšanos JD. “Man nav informācijas, ka Lembergs būtu izteicis vēlmi iesaistīties JD,” teica Salkazanovs. Viņš, tāpat kā Šķēle, ir oligarhu pārstāvis, sacīja Salkazanovs. 
Savukārt JD līderis Māris Gulbis norādīja, ka pagaidām notiek sarunas ar visām reģionālajām partijām, tai skaitā arī ar “Latvijai un Ventspilij”, un izteica cerību, ka nākamajā Saeimā varētu tikt ievēlēts kāds cilvēks no Ventspils. 
Abu partiju vadītāji ir pārliecināti, ka, kļūstot par vienu partiju, to starpā nebūs ideoloģisku pretrunu un JD ir un paliks labēja partija. Savukārt Salkazanovs norādīja, ka visas labējās 
Militārpensionāru izceļošanai būs jāatvēl ap 72 000 latuDELFI  10/18/05    Valdība otrdien akceptēja Iekšlietu ministrijas izstrādāto noteikumu projektu par kārtību, kādā Krievijas militārajiem pensionāriem un viņu ģimenes locekļiem izmaksājams izceļošanas pabalsts, informēja ministrijas Preses un sabiedrisko attiecību departamentā. 
Aplēses liecina, ka vidēji gadā kompensācijas izceļotājiem, iespējams, būs jāizmaksā 72 900 latus. Pēc Ārlietu ministrijas informācijas Latvijā uzturas 17 876 militārie pensionāri un viņu ģimenes locekļi. 
Noteikumi nosaka, ka izceļošanas pabalstu piešķir, ja Krievijas militārā pensionāra un viņa ģimenes locekļu ceļošanas dokumentā ir Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes atzīme par pastāvīgās uzturēšanās atļaujas anulēšanu. 
Noteikumi attiecas uz Krievijas militārajiem pensionāriem, kuriem ir pastāvīgās uzturēšanās atļauja Latvijā, vai arī kuri atteikušies no Latvijas nepilsoņa statusa un ieguvuši citas valsts pilsonību, ja viņi izceļo uz pastāvīgu dzīvi ārpus Latvijas. 
Lai saņemtu pabalstus, uz izceļotājiem vienlaicīgi attiecas Latvijas un Krievijas vienošanās par Latvijā dzīvojošo Krievijas militāro pensionāru un viņu ģimenes locekļu sociālo aizsardzību, ja viņi ir demobilizējušies līdz 1992.gada 28.janvārim, kā arī nosacījums, ka pensiju viņi saņem no Krievijas federālā budžeta līdzekļiem. 
Šie noteikumi attiecas arī uz izceļotāju ģimenes locekļiem, ja viņi izceļo uz pastāvīgu dzīvi ārpus Latvijas un pieprasa pabalstu vienlaicīgi ar izceļotāju. Ģimenes locekļi pabalstu var saņemt, ja ir pastāvīgās uzturēšanās atļauja Latvijā, vai arī viņi ir atteikušies no Latvijas nepilsoņa statusa un ieguvuši citas valsts pilsonību. 
Ja izceļotājs ir miris, kopš brīža, kad uzsākta izceļošanas dokumentu kārtošana, projekts nosaka pabalstu piešķirt viņa ģimenes locekļiem. Partiju dibinātāju skaitu iesaka palielināt līdz pieciem simtiem 
Ināra Egle,  Diena  10/19/05    Saeimas apakškomisija, kas sagatavo izskatīšanai parlamentā Politisko partiju likumu, ir atbalstījusi Tēvzemei un brīvībai/LNNK ierosinājumu palielināt partiju dibinātāju skaitu no divsimt, kā ir tagad, līdz piecsimt cilvēkiem. 
TB/LNNK ierosinājumam pagaidām nav Jaunā laika un Tautas partijas atbalsta, lai arī frakcijās šis jautājums nav skatīts. Taču frakciju vadības pārstāvji Jānis Lagzdiņš (TP) un Artis Kampars (JL) Dienai sacīja, ka varētu meklēt citas demokrātiskas metodes, kā konsolidēt politiskos spēkus un samazināt to skaitu, nevis noteikt šādus ierobežojumus. J.Lagzdiņš uzskata, ka tos kā nedemokrātisku normu kritizētu arī starptautiskie eksperti. Savukārt A.Kampars kā vienu no iespējām minēja "valsts iesaistīšanu partiju finansēšanā".
"Pārāk lielais partiju skaits jau kļūst par karikatūru un izsmiekla objektu. Mēs piedāvājam lielāku biedru skaitu, kas varētu būt pamudinājums līdzīgiem politiskiem spēkiem apvienoties, kā arī ierobežotu jaunu mazskaitlīgu partiju veidošanos," Dienai sacīja TB/LNNK frakcijas priekšsēdis Māris Grīnblats.
Ideju par partijas biedru skaita palielināšanu tēvzemieši ir aktualizējuši vairākkārt, viņi arī apzinoties, ka panākt atbalstu tūkstoš dibinātājiem būtu pagrūti, taču piecsimt "nav pārāk agresīvs ierosinājums". M.Grīnblats arī piebilda: "Pie kā noved pārāk lielais partiju skaits, varēja jau redzēt divdesmitajos un trīsdesmitajos gados, kad tas var novest pie varas koncentrēšanas vienas spēcīgas personas rokās."

JL sola savaldīt brīvdomīgos un balsot par naudu Jaunajiem trim brāļiem 
Dita Arāja,  Diena  10/19/05     "Mēs noteikti balsosim kopā ar visu koalīciju par visiem budžeta priekšlikumiem," tā pēc Jaunā laika (JL) valdes sēdes otrdienas vakarā Dienai apgalvoja JL frakcijas priekšsēdētāja vietnieks Artis Kampars, apliecinot, ka JL ceturtdien Saeimas balsojumā par valsts budžetu atbalstīs 612 000 latu piešķiršanu aģentūrai Jaunie trīs brāļi. Aģentūra organizē Latvijas Nacionālās bibliotēkas (LNB) jaunās ēkas būvniecību. Šādu lēmumu JL valde pieņēma tikai dienu pēc tam, kad tās Saeimas frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis koalīcijas padomes sēdē pirmdienas vakarā paziņoja, ka JL neatbalstīs "trīs brāļu" finansējumu, bet to ieteiks novirzīt skolu datorizācijai. Tiesa, K.Šadurska paziņojums arī atšķīrās no JL ministru viedokļa, jo viņi pagājušajā nedēļā valdībā līdz ar pārējiem koalīcijas partneriem atbalstīja naudas piešķiršanu "trim brāļiem".
Pats frakcijas vadītājs K.Šadurskis, Dienas uzrunāts, gan nebija izbrīnīts par JL nekonsekvenci un viņa viedokļa atšķirību no partijas ministru viedokļa. Viņš akcentēja savu pārliecību, ka jau sākotnēji "trīs brāļu" ideja bijusi bezjēdzīga, jo valstī jau ir institūcija — aģentūra Valsts nekustamie īpašumi, kas nodarbojas ar īpašumu būvniecību. Viņu frakcijā atbalsta arī bijusī kultūras ministre Ingūna Rībena, kas jau vairākkārt iebildusi pret "trim brāļiem". Tā notika arī pagājušajā nedēļā, kad gan K.Šadurskis, gan I.Rībena skaļi protestēja pret valsts budžetā iekļaujamām ilgtermiņa saistībām Gaismaspils būvniecībai. 
No Saeimas kuluāru sarunām ir jaušams, ka ne visi JL frakcijas deputāti bijuši pret finansējumu Jaunajiem trim brāļiem, kā arī daudziem JL deputātiem ir no K.Šadurska un I.Rībenas atšķirīgs viedoklis par koleģialitāti koalīcijā. "Valdes lēmums ir skaidrs, noteikti viss būs pozitīvi, un problēma tiks atrisināta," sacīja A.Kampars. Viņš gan nekonkretizēja, kā frakcija savaldīs tās brīvdomīgos prātus, no kuriem viens ir pats frakcijas vadītājs.

Iekšlietu ministrs Jēkabsons nolēmis atkāpties no amata 
LETA  10/19/05    Iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP) pieņēmis lēmumu atkāpties no amata, aģentūru LETA apstiprināja ministra padomnieks Krists Leiškalns
Ministrs iesniegs demisiju piektdien, kad arī plānota Jēkabsona preses konference, kurā tiks sniegta informācija demisijas iemesliem.
Kā Jēkabsona atkāpšanās iemeslu Leiškalns minēja nākamā gada valsts budžeta projektu, par kuru Saeima rīt lems galīgajā lasījumā.
Jau iepriekš ministrs izteicies ka nepiekrīt nākamā gada budžetam, jo Iekšlietu ministrijas (IeM) budžets nerisinot aktuālos jautājumus, "bet gan ir kārtējais plāksteris problēmai", norādīja Jēkabsona pārstāvis. Ministrs līdz šim arī kritizējis finanšu līdzekļu sadalījumu gan IeM, gan Valsts policijā.
Ministrs uzskata, ka valsts "budžeta pieņemšanas priekšvakarā pienācis brīdis, kad jāuzņemas atbildība un jāatkāpjas". Citādi viņš nevarēšot "skatīties acīs ierindas darbiniekiem", paužot ministra viedokli, sacīja Leiškalns.
Ministru prezidents Aigars Kalvītis ir gatavs pieņemt Jēkabsona demisiju. "Vienojāmies, ka viņš pats sabiedrībai sniegs informāciju par savu atkāpšanos," aģentūrai LETA sacīja Kalvītis. Premjers norādīja, ka viņam ar Jēkabsonu esot bijusi "normāla profesionāla saruna".
Kā uzsver Kalvītis, Jēkabsona izteiktie pārmetumi par valsts budžetu ir nevietā, jo nākamā gada projektā ir "vairāk naudas kā jebkad agrāk", uzskata Kalvītis.
Aģentūras LETA rīcībā esošā informācija liecina, ka lēmums par Jēkabsona atkāpšanos Latvijas pirmās partijas iekšienē jau ticis pieņemts pirms kāda laika. Kuluāros nereti bija dzirdami pašu LPP pārstāvju iebildumi ministra darbībai un tam, ka Jēkabsons partiju "velk mīnusos".
Nacionālā drošības padome (NDP) šodien pieņēma rezolūciju ieteikt Jēkabsonam tā sauktajā melnajā sarakstā iekļaut Krievijas uzņēmēju Borisu Berezovski, līdz ar to nosakot, ka Krievijā vajātais oligarhs Latvijas teritorijā nav vēlams. 

Deputāti šogad īpaši dāsni pret vēlētājiem 
Irina Jesina, Diena  10/20/05    Dalot 2 miljonu latu rezervi, katram koalīcijas deputātam neoficiāli noteiktā kvota bija aptuveni 27,4 tūkstoši latu
Gadu pirms vēlēšanām Saeimas deputāti ir īpaši dāsni: tradicionāli ar frakciju lēmumiem sadalāmo 1,5 miljonu latu finansējumu viņi šogad uz parlamenta izdevumu rēķina palielināja līdz 2,05 miljoniem latu un sadalīja to starp simtiem rajonu, novadu, pagastu un pilsētu organizācijām jeb potenciāliem elektorātiem. Lai gan parasti visi opozīcijas priekšlikumi par pašvaldību mērķdotācijām tiek noraidīti, šogad Saeimas Budžeta komisija atbalstīja arī opozīcijas Tautas saskaņas partijas (TSP) dotācijas gandrīz par 80 tūkstošiem. Dalot divu miljonu latu rezervi, katram koalīcijas deputātam neoficiāli noteiktā kvota bija aptuveni 27,4 tūkstoši latu, taču naudu piešķirot kādai skolai vai slimnīcai, šogad pirmo reizi deputātiem bija jāapstiprina ar konkrētas iestādes apliecinājumu, ka nauda tiks tērēta dotācijas mērķim. 
Ceturtdien galīgajā lasījumā Saeimā izskatāmajā budžeta projektā deputātu dotāciju apmēri svārstās no 250 latiem līdz 70 tūkstošiem latu. Pārsvarā deputāti atbalstīja tos lūgumus, kuri izteikti daudzos viņu saņemtajos iesniegumos, ka arī atkarībā no sev tuvākajām interesēm un organizācijām, reģioniem, no kuriem nākuši un kuros tikušies ar vēlētājiem, skaidro Saeimas Budžeta komisijas deputāts Artis Kampars (JL). Ir projekti, kurus valdība redz sliktāk — finansējums kādam bērnudārzam vai ambulancei, taču visus iesniegumu nevar ne tuvu apmierināt, teic arī ZZS pārstāvis Vilnis Bresis. 
Visvairāk atbalstīti JL priekšlikumi, kopumā par vairāk nekā vienu miljonu latu. Šajā frakcijā ir visvairāk deputātu mandātu Saeimā.
Opozīcijas TSP priekšlikumi saņēma mazāko finansējumu — 82 tūkstošu latu apmērā. Tādējādi ar TSP līdzdalību ir nodrošināts atbalsts budžeta ceturtdienas balsojumā. Pirmo reizi Saeima ir atteikusies no pusmiljona latu deputātu kompensācijām pēc pilnvaru beigām un automašīnu iepirkumiem, tāpēc arī bija iespējams šos līdzekļus piešķirt opozīcijai, stāsta deputāts Andrejs Klementjevs (TSP). Viņaprāt, daudziem novadiem un pagastiem sadalītie 2 miljoni latu ir laba "injekcija" pirms vēlēšanām, taču vēlētāji rezultātā nesapratīšot, tieši no kuras partijas nāk ieguldījums, jo visi priekšlikumi saplūstot kopā.
Kopumā tika iesniegti vairāk nekā 800 piedāvājumi par vairākiem simtiem miljonu latu.
***
Lielākie līdz 20.oktobrim Saeimā atbalstītie deputātu priekšlikumi 2,05 miljonu latu kvotas sadalīšanai
TP
•	2500 Nacionālo karavīru apvienībai
•	1800 Saulaines prof. vidusskolai
•	2500 Siguldas novada SO Aicinājums tev
•	2000 Ludzas pareizticīgo baznīcai
•	2500 Lielvārdes baznīcai
•	4500 Aizkalnes baznīcai
•	5000 Daugavpils Vienības namam
•	8000 Daugavpils bērnu un jaunatnes sporta skolai
•	11 200 Jelgavas skolām un bērnudārziem
•	5000 Jūrmalas Diabēta federācijai
•	2100 Liepājas teātrim
•	4000 Rēzeknes 5.vidusskolai
•	4000 Rēzeknes logopēdiskajai internātpamatskolai 
•	3000 Alūksnes izglītības iestādēm
•	2000 Alūksnes bibliotēkai
•	4700 Ziemeru pag. pamatskolai
•	5000 Balvu ģimnāzijai
•	9000 Mārsnēnu pag. tautas namam
•	6600 Raiskuma sanatorijas internātskolai
•	5000 Višķu pag. vidusskolai
•	6000 Tērvetes brīvdabas estrādei
•	12 000 Gulbenes jauniešu Iniciatīvu centram
•	9000 Dagdas vidusskolai
•	7500 Kuldīgas parkam
•	5000 Skrundas kultūras centram
•	7000 Aizputes kultūras projektiem
•	15 000 Limbažu kultūras namam
•	8830 Madonas 1.vidusskolai
•	10 000 Ērgļu saieta nama krēslu iegādei
•	7500 Preiļu apvedceļa projektam
•	5000 Īves pag. daudzdzīvokļu mājas siltināšanai
•	8000 Tukuma invalīdu sporta klubam
•	5000 Kandavas nov. skeitparka izveidei
•	7000 Smārdes pag. bērnudārzam
•	6000 Valkas mūzikas skolai
•	7000 Smiltenes kinoteātrim
ZZS
•	1000 Kara muzejam
•	1500 ASF jaunrades fondam 
•	1500 Jura Barbina kristīgajai vidusskolai
•	2000 ZM zivju resursu izpētei
•	5000 ZM pieaugušo tālākizglītībai
•	2500 Latvijas Pensionāru federācijai
•	3000 politiski represēto apvienībai
•	2500 Balvu baznīcām
•	2000 Limbažu raj. baznīcai
•	3000 Talsu baznīcai
•	2000 Etnogrāfiskajam muzejam
•	3000 Tautas frontes muzejam
•	17 400 Narkoloģijas valsts aģentūrai
•	10 000 Rīgas 6.vidusskolai
•	4000 1.Meža kapu kapličas logu vitrāžu konkursam
•	3000 Balvu pag. muzejam
•	4000 Daugavpils raj. Bebrenes ciematam
•	19 000 Krāslavas raj. Varavīksnes vidusskolai
JL 
•	2400 Latvijas Nacionālo partizānu apvienībai
•	2400 Latvijas Nacionālo karavīru apvienībai
•	5000 Saldus profesionālajai vidusskolai
•	1300 Saldus invalīdu iniciatīvas centram
•	4500 Saldus Jaņa Rozentāla muzejam
•	15 000 Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijai
•	17 700 Latvijas Universitātes fondam
•	5000 Latvijas Florbola savienībai
•	19 000 Babītes hokeja hallei
•	1350 Kuldīgas rajona černobiliešiem
•	1000 Ventspils neredzīgajiem
•	5000 Cēsu audzināšanas iestādei nepilngadīgajiem
•	2300 Politiski represēto apvienībai
•	12 000 Rīgas Lutera draudzei un Sv.Marijas Magdalēnas Romas katoļu draudzei
•	1500 Naujienes pag. baznīcām
•	3000 Krāslavas baznīcām
•	2000 Aglonas bazilikai
•	14 000 Ziemeļvidzemes atkritumu apsaimniekošanas organizācijai
•	7000 Rīgas Vēstures un kuģniecības muzejam
•	6000 Latvijas Nacionālajam mākslas muzejam
•	5000 Turaidas muzejrezervātam
•	2500 Baldones bērnu mūzikas skolai
•	3000 Latvijas Rakstnieku savienībai
•	9000 Okupācijas muzejam
•	10 000 Rīgas Stradiņa universitātei
•	3800 Stradiņa slimnīcai
•	3000 Latvijas ķirurgu biedrībai
•	3800 Papardes ziedam
•	5600 Valsts Cilvēktiesību birojam
•	26 000 Rīgas 139., 16. un 49. bērnudārzam 
•	4000 Latvijas Dizaineru savienībai
•	5850 Latvijas Teātra darbinieku savienībai
•	6500 Latvijas Skaņu ierakstu, producentu, izdevēju un izplatītāju apvienībai
•	15 500 Jelgavas hokeja klubam Zemgale
•	12 000 Jūrmalas bērnudārzam Rūķītis
•	5000 Alūksnes dienas centra bērniem
•	10 000 Rugāju vidusskolai
•	4900 Ceraukstes pag. investīcijām
•	5000 Cēsu olimpiskajam centram
•	4000 Cēsu kultūras centram
•	20 000 Cēsinieku kluba projektam Baltu baznīcu Cēsīm
•	10 000 Amatas nov. sociālās aprūpes nodaļai
•	8500 Vaives pag. Rāmuļu pamatskolai
•	8000 Vilces pag. kanalizācijas rekonstrukcijai
•	7000 Jēkabpils pilsētas informatīvo zīmju izgatavošanai
•	3500 Kuldīgas novada muzejam
•	20 000 Staiceles lībiešu muzejam
•	8000 Ludzas raj. Pasienes pag. pamatskolai un bērnudārzam
•	8000 Lubānas vidusskolai
•	8000 Lielvārdes attīstības fondam
•	9500 Rīgas raj. Ropažu nov. Zaķumuižas pamatskolai
•	20 000 skeitparka izveidei Tukumā
•	10 000 SIA Sarkanā Krusta Smiltenes slimnīcai
•	5600 daudzdzīvokļu māju pagalmu labiekārtošana Valmierā
•	13 000 Kocēnu pamatskolai
LPP
•	39 300 Latvijas Motosporta federācijai
•	10 000 Latvijas Sporta deju federācijai
•	6000 Murjāņu sporta ģimnāzijai
•	8000 Jaunatnes futbola centram Skonto
•	5000 futbola klubam Alberts
•	5000 Šitika futbola skolai
•	5000 biedrībai FSK Daugava
•	3000 Latvijas sporta arodbiedrībai
•	44 470 dotācijas Kristīgās palīdzības fonda projektiem 
•	1500 Dārtes baznīcai
•	1500 Strazdes baznīcai
•	3500 Bēržu baznīcai 
•	2600 Ķemeru baznīcai
•	3000 Balvu baznīcai
•	5000 Krustpils baznīcai
•	1500 Skrundas baznīcai
•	1500 Ēdoles baznīcai
•	5000 Lēdurgas baznīcai
•	2000 Līvānu baznīcai
•	6000 Viļānu, Rušonas, Stoļerovas baznīcai
•	1500 Sabiles baznīcai
•	1500 Stendes baznīcai
•	5000 Valmieras baznīcai
•	9000 Ugāles baznīcai
•	3300 Usmas baznīcai
•	4260 Bērnu un ģimenes atbalsta biedrībai Bakners
•	3000 misijai Pakāpieni
•	15 000 kultūras un izglītības fondam UPE
•	69 000 dokumentālās filmas izveide par Slutišķu kompleksu
•	10 000 SIA Vārds un Co Latvijas kristīgajam radio
•	6000 Jelgavas bērnu un jauniešu centram Junda
•	5000 Liepājas daudzbērnu ģimeņu biedrībai Dēkla
•	7000 Daugavpils 38.arodvidussk.
•	4000 Daugavpils pareizticīgo un vecticībnieku baznīcai
•	10 000 Daugavpils 3.vidusskolai
•	2000 Daugavpils 11.bērnudārzam
•	2000 Daugavpils bērnu un sporta laukumu rekonstrukcijai
•	5000 Gulbenes raj. Druvienas pamatskolai
•	10 000 Jelgavas raj.padomes sociālās aprūpes centram Zemgale
•	5000 Limbažu 3.vidusskolai
TSP 
•	5000 Strazdmuižas internātskolai**
•	2500 Liepājas 3.pamatskolai
•	2130 Liepājas internātpamatskolai
•	2500 Liepājas 11.vidusskolai
•	2420 Liepājas 2.vidusskolai
•	31 000 Rēzeknes pašvaldības sporta aģentūrai
•	10 000 Jēkabpils doktorātam
•	9000 Zilupes bērnudārzam

Reālākais kandidāts iekšlietu ministra amatam ir JaundžeikarsLETA  10/20/05    Reālākais kandidāts iekšlietu ministra amatam no Latvijas Pirmās partijas (LPP) varētu būt Saeimas deputāts un tautsaimniecības komisijas vadītājs Dzintars Jaundžeikars. 
Pats Jaundžeikars sacīja, ka viņam ir pietiekami liela pieredze vadītāja amatā un, ja valde viņam piedāvās šo amatu, viņš no tā neatteiksies. 
"Esmu pietiekami vadījis uzņēmumus un arī pašvaldību un apzinos, ko tas nozīmē - būt vadītājam," sacīja Jaundžeikars. 
Kuluāros ministra amatam tiek nominēts arī LPP frakcijas deputāts Dainis Turlais, taču reālākas iespējas tiek prognozētas Jaundžeikaram, jo, viņam kļūstot par ministru un Saeimā atgriežoties Ērikam Jēkabsonam, deputāta mandātu varētu saglabāt LPP frakcijas vadītājs Jānis Šmits. 
Pats Turlais norādīja, ka gadījumā, ja viņu izvirzīs, viņš piekritīs kandidēt ministra amatam. "Es nekad neesmu bijis tālu no ministrijas, zinu, kas tur jādara, kā arī pārzinu problēmas," sacīja Turlais un piebilda, ka nevienam nerastos šaubas, ka ministrijas darbu viņš pārzinot profesionāli. 
Jaundžeikars informēja, ka LPP valde ministra amata kandidātu varētu nosaukt nākamajā trešdienā, 26.oktobrī. 
Premjers Aigars Kalvītis cetrutdien stāstīja, ka pagaidām nevar komentēt savu attieksmi pret iespējamajiem ministra amata pretendentiem, jo vēl nav saņēmis Jēkabsona demisijas rakstu. 
Eksperti: Jēkabsona atkāpšanos ietekmēja vairāki iemesliLETA  10/20/05    Iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona (LPP) pieņemto lēmumu atkāpties no amata varētu būt ietekmējuši vairāki iemesli, tajā skaitā 9. Saeimas vēlēšanu tuvošanās, uzskata aptaujātie politikas eksperti. Politologs Andris Runcis pauda viedokli, ka Nacionālās drošības padomes (NDP) rosinājumu iekļaut Krievijas uzņēmēju Borisu Berezovski tā sauktajā melnajā sarakstā nevarētu uzskatīt par galveno iemeslu, kāpēc Jēkabsons nolēmis atkāpties. 
Pēc viņa domām, iemesls, lai iekšlietu ministrs atkāptos no sava amata, varētu būt, ja Jēkabsons atteiktos izpildīt NDP lēmumu par Berezovska iekļaušanu melnajā sarakstā. 
Runcis uzsvēra, ka ministra kritisko attieksmi pret nākamā gada budžetu arī nevar uzskatīt par galveno iemeslu Jēkabsona demisijai. "Budžets ir aisberga redzamākā daļa, ar kuru var visveiksmīgāk manipulēt pirmsvēlēšanu gadā," atzīmēja eksperts. 
Runcis uzskata, ka lielā mērā Jēkabsona lēmumu ietekmēja 9. Saeimas vēlēšanu tuvošanās un ļoti agri sākta priekšvēlēšanu kampaņa. 
Arī sociologs Arnis Kaktiņš aģentūrai LETA pauda viedokli, ka Jēkabsona atkāpšanās pamatā ir "vesels grozs ar iemesliem, daļa no kuriem nav zināmi plašai publikai". 
Viņš secināja, ka, atstājot iekšlietu ministra amatu gadu pirms vēlēšanām, Jēkabsons, iespējams, atrisināja savu un Latvijas Pirmās partijas problēmu. "Ar tādu bagāžu iekšlietu sistēmā 9. Saeimas vēlēšanās viņam būtu diezgan grūti kļūt par vienu no galvenajiem saraksta vilcējiem," teica sociologs. Kaktiņš arī piebilda, ka Jēkabsonu atkāpties varēja mudināt arī citi iemesli - piemēram, NDP rosinājums Berezovski iekļaut "melnajā sarakstā", kā arī iekšlietu ministra pārmetumi par valsts budžetu. 
Jau ziņots, ka Jēkabsons vakar pieņēmis lēmumu atkāpties no amata. Ministrs iesniegs demisiju piektdien, kad arī plānota Jēkabsona preses konference, kurā tiks sniegta informācija par demisijas iemesliem. 
Kā Jēkabsona atkāpšanās iemeslu ministra padomnieks Krists Leiškalns minēja nākamā gada valsts budžeta projektu, par kuru Saeima šodien lemj galīgajā lasījumā. 
Lemjot par budžetu, palielina dotācijas pašvaldībām 
Irina Jesina,  Diena  10/20/05    Saeima otrajā un galīgajā lasījumā ceturtdien plāno pieņemt 2006.gada budžetu, ko valdība jau nodēvējusi par sociālu, jo vienojusies nākamgad piešķirt vairāk nekā 100 miljonus latu minimālo algu, pedagogu, mediķu, kultūras, tiesu un iekšlietu darbinieku atalgojuma, pensiju un pabalstu palielināšanai. Lai palielinātu pašvaldību mērķdotācijām sadalāmo finansējumu, deputāti vienojās samazināt Saeimas izdevumus un Finanšu ministrijas (FM) fondu neparedzētiem gadījumiem. Finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP) ir apmierināts ar budžeta projektu un uzskata, ka tajā sociālo vajadzību "apēšanas" nauda ir labi sabalansēta ar investīcijām attīstībā. 
Šonedēļ Saeimas Budžeta komisija izskatīja 902 deputātu un Ministru kabineta priekšlikumus par budžeta dažādu programmu pārdali un deputātu 1,5 miljona latu kvotas sadali starp pašvaldību sabiedriskajām, kultūras, izglītības un veselības organizācijām. Rezultātā deputāti savu tradicionālo 1,5 miljona latu kvotu palielināja līdz 2,05 miljoniem latu, lai to sadalītu pašvaldību pasākumiem. Akceptēts deputātu J.Lagzdiņa (TP), K.Šadurska (JL), J.Šmita (LPP) un A.Brigmaņa (ZZS) priekšlikums par 496 tūkstošiem latu palielināt pašvaldību dotācijas, šo naudu pārceļot no Saeimas darbības nodrošināšanas finansējuma, un deputāta Ē.Zundas (TP) priekšlikums šim mērķim rast vēl 53,9 tūkstošus latu no FM līdzekļiem neparedzētiem gadījumiem.
Par deputātu disciplīnu, labojot valdības veidoto budžetu, O.Spurdziņš teic, ka esot apmierināts, jo tautas kalpi neesot aizrāvušies ne ar ieņēmumu prognožu palielināšanu, ne ar izdevumu limitu pārsniegšanu.
2006.gada budžeta ieņēmumi ir plānoti 3,23 miljardu latu, bet izdevumi 3,35 miljardu latu apjomā ar deficītu 1,5%, IK pieaugums plānots 7,5%, bet gada vidējās inflācijas līmenis 4,5%.

Saeima budžetu izmoca ātrāk kā parasti
Agnese Margēviča,  NRA  10/21/05     Saeimas vakar pēc stundām ilgām debatēm pieņemtajā valsts budžetā 2006. gadam prognozēti 3 228,8 miljoni latu ieņēmumi un 3 374,0 miljoni latu izdevumi. 
Lai gan deputātus, dodoties uz plenārsēdi balsot par nākamā gada budžetu, sagaidīja neapmierinātie arodbiedrību pārstāvji, krietni daudz līdzekļu 2006. gada budžetā atvēlēts tieši darba samaksas palielināšanai. 5,6 miljoni latu budžetā paredzēti minimālās mēneša darba algas paaugstināšanai no 80 līdz 90 latiem ar 2006. gada 1. janvāri atbilstoši Ministru kabineta 2005. gada 16. augusta lēmumam. 33,1 miljons latu atvēlēti pedagogu darba samaksas paaugstināšanai, 12,0 miljoni latu – Iekšlietu ministrijai sistēmas iestāžu darbinieku darba samaksas palielinājumam un atvaļinājuma pabalstu izmaksai, 1,7 miljoni latu – Iekšlietu ministrijai atvaļinājuma pabalstu parāda par 2001. līdz 2004. gadu nomaksai, 6,4 miljoni latu – tiesnešu, tiesu darbinieku, prokuroru, prokuratūras darbinieku atalgojuma palielinājumam, bet 2,7 miljoni latu – ārstniecības personu vidējās darba samaksas palielināšanai atbilstoši Ministru kabineta 2005. gada 18. maija rīkojumam. 
Vēl 3,3 miljoni latu paredzēti bērna piedzimšanas pabalsta palielināšanai. 31,1 miljons latu budžetā atvēlēti veselības aprūpes jomai, tai skaitā 8,3 miljoni latu zāļu kompensācijai un 5,1 miljons latu rindu likvidēšanai, kā arī citiem pasākumiem. 
30,8 miljoni latu paredzēti Valsts autoceļu fondam, 8,7 miljoni latu – valsts pasūtījumam pasažieru pārvadājumiem pa dzelzceļu, 13,0 miljoni latu – zinātnes attīstībai un konkurētspējas nodrošināšanai, tai skaitā pielietojamās zinātnes veicināšanai tautsaimniecības attīstībai, 9,2 miljoni latu plānoti valsts pārvaldes institucionālās kapacitātes nodrošināšanai, 7,0 miljoni latu – valsts siltumapgādes sektora programmai, 2,2 miljoni latu – naftas produktu rezervju valsts daļas izveidei un uzglabāšanai, 6,7 miljoni latu – akcīzes nodokļa par dīzeļdegvielu atmaksāšanai zemniekiem. 5 miljoni latu nonāks pašvaldībās valsts mērķdotāciju veidā dzīvokļu jautājumu risināšanai un dzīvojamo telpu atbrīvošanas pabalstam, vēl 5 miljoni latu – valsts un pašvaldību institūcijām jauno klasifikāciju ieviešanai, 2,8 miljoni latu – valsts atbalsta programmai novadu infrastruktūras attīstībai, bet 4,8 miljoni latu – programmatūras licenču pirkšanai, nomai un regulārai atjaunošanai. 
2006. gada valsts budžeta projektā paredzēts papildu finansējums vēl vairākām nozīmīgām prioritātēm un prioritāriem pasākumiem, piemēram, 40,0 miljoni latu programmai Valsts aizsardzība, drošība un integrācija NATO un vēl 5 miljoni latu – NATO valstu valdību vadītāju sanāksmes nodrošināšanai.
Berezovskis ļauj noprast, ka Jēkabsons izpaudis slepenu informāciju 
Gunta Sloga,  Diena  10/21/05    Krievu uzņēmējs Boriss Berezovskis ir informēts par to, kas tika runāts slepenajā Nacionālās drošības padomes (NDP) sēdē, kas ieteica pasludināt viņu par persona non grata Latvijā, un zina, ka tās laikā iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP) bijis par viņu. To B.Berezovskis paziņoja ceturtdien intervijā LTV. Taču uz Dienas lūgumu precizēt, vai tas nozīmē, ka viņu par NDP informējis Ē.Jēkabsons, tādējādi pārkāpdams likumus par valsts noslēpumu, B.Berezovskis aicināja šo jautājumu uzdot ministram. Ar Ē.Jēkabsonu ceturtdien sazināties nebija iespējams.
Valsts prezidente Vaira Vīķe–Freiberga atkārtoti uzsvēra — NDP lēmums bija kolektīvs. Tas, ko kāds cilvēks iztēlojas un saka, tas jāprasa viņam pašam, lakoniska bija prezidentes pārstāve Aiva Rozenberga.
Pats B.Berezovskis telefonintervijā Dienai uzsvēra — viņam radies iespaids, ka jautājumā par viņa turpmāku neielaišanu valdībā nav vienprātības. Viņu izbrīnījuši premjera Aigara Kalvīša (TP) izteikumi, ka savulaik oligarhs kontrolējis telekompāniju ORT, kas izvērsusi naidīgu politiku pret Latviju: "Tie ir meli. Manā rīcībā nekad nav bijusi ORT kontrolpakete, tā piederēja valstij." Jautāts, kam valdībā ir no A.Kalvīša atšķirīgs viedoklis un vai tas ir iekšlietu ministrs, B.Berezovskis atsacīja, ka šis ir nekorekts jautājums. Intervijā LTV gan viņš bija runīgāks: "Es gribu teikt, ka es zinu par viņa [Jēkabsona] ieņemto pozīciju par šo jautājumu vakar Nacionālās drošības padomes sēdē, un tīri cilvēciski man ir svarīgi, ka Latvijā ir cilvēki, kuri nemaina savu idejisko pārliecību par valstij svarīgiem jautājumiem pret acumirklīgu izdevīgumu." 
B.Berezovskis stāsta, ka pirmo reizi ticies ar Ē.Jēkabsonu Rīgā šā gada februārī un viņam par ministru palicis ļoti labs iespaids. Ē.Jēkabsons sacījis, ka Latvijai jāaizstāv Kremļa vajātais oligarhs. Pēc tam viņi kādas Ē.Jēkabsona darījumu tikšanās laikā Londonā tikušies atkal. Kad? "Pirms kaut kādiem pāris mēnešiem," atsaka uzņēmējs. Pēdējo dienu laikā viņš neesot sazinājies ar Ē.Jēkabsonu un par NDP lēmumu uzzinājis no medijiem. Lūgts paskaidrot, kādēļ viņa izteikumi ir pretrunīgi, B.Berezovskis paziņoja, ka laikraksts Diena "izkropļo realitāti".

Trešais spēks paceļ galvu
Jānis Freimanis, TP, NRA  10/21/05    Žurnālistes S. Veinbergas rakstā NRA 26.09.2005. bija runa par mediju savstarpējām batālijām un to salīdzināšana ar dresētu suņu kaujām. Raksta būtība ir konstatējums, ka Latvijas mediju suņi rejoties domā par to, kā izpatikt savam saimniekam.Kas ir paši tie suņi, tas visiem redzams. Bet kas ir viņu saimnieki? NRA lielakcionārs ir visiem labi zināms. Šis tas ir skaidrs arī par LA, un šo divu lielo mediju attiecīgā politiskā pozīcija ir labi saprotama. Krievvalodīgo mediju saimniekus uzzināt pat nav interesanti – tik ideoloģiski vienādi viņi ir, un no visiem sajūtams skaidrs viens un tas pats lielā kaimiņa ideju smārds. Paliek jautājums, kas finansiāli piesedz un politiski angažē uzskatu bloku Diena – LTV1 – Delna. 
Varētu jau runāt par zviedru Bonnier kapitālu, vai bilst par Sorosa fonda globālo tīmekli, bet ne jau par tiem vien iznāktu stāsts. Būtu jārunā arī par tiem mūsu bāliņiem, kuri profitē tieši no minētā uzskatu bloka agresivitātes, uzspēlētā liberālisma un minoritāšu pseidodemokrātijas propagandas. Jāpaskatās pēc seno romiešu principa, "kam bloks ir izdevīgs". Diena un LTV1 pauž klaju nepatiku pret TP un A. Šķēli, kā arī nicinājumu pret TB/LNNK prievītēm un LPP mācītājiem. Zaļajiem zemniekiem pakalpo cita avīze, tātad šīs četras varas partijas mūsu Dienas bloka favorītu lomai neder. Paliek partija Jaunais laiks. Patiešām, tās politiskā sāncensība pret partijām TP, ZZS un LPP pēdējā laikā ir skaidri jūtama pat vienas koalīcijas ietvaros. Tātad Dienas bloka aizstāvamais varētu būt nosacīti labais zēns – JL, lai gan arī ne pilnībā, jo pietiekami daudz jau tiek rakstīts arī par jaunlaicēnu kļūdām, tāpat par to iekšējām ķildām. 
Atliek pieļāvums, ka triumvirāts Diena– LTV1 – Delna simpatizē kādam politiskam apakšvirzienam paša Jaunā laika iekšienē. Mēģinājumi identificēt šādu relatīvi jaunu, pamazām pieaugošu virzienu vai spēku Latvijā, kas reizēm parādās, reizēm paslēpjas, mūsu presē jau ir bijuši. Pamēģināsim vēlreiz uzmanīgāk, jo tuvojas taču 9. Saeimas vēlēšanas! 
Un tad man liekas, ka es šo spēku varu nosaukt. Tas varētu būt ekonomiski spēcīgie rietumu latvieši, kas nu ir atgriezušies Latvijā pietiekamā skaitā, lai te varētu droši pieteikt arī savas varas pretenzijas. Tas ir tas trešais spēks, par ko Latvijā šad tad runā, bet līdz šim vēl neskaidri. 
Paskatieties uz šiem cilvēkiem, kuru rīcībā ir pietiekami daudz politisko sviru un daudz privātas vai savu kompāniju naudas. Tie ir Guntis Bērziņš, U. Grava, O. Kalniņš, K. Kariņš, V. Liepiņš, B. un B. Rubesi, V. Vītols un viņa meita L. Bulmane. Pieliksim te vēl Dienas redakcijas darbinieku P. Raudsepu un virkni citu atpazīstamu cilvēku. Viņu visu melnais zirdziņš ir mūsu Rietumu izcelsmes prezidentes ģimene, kas noteikti ienāks politikā jau 2007. gadā, V. Vīķei-Freibergai no sava amata aizejot. Šo sabiedrisko darbinieku kompromisa figūra var būt S. Kalniete, kura pēdējos 12 gados ir pietiekami attālinājusies no vietējo tautiešu padarīšanām. Visi šie ietekmīgie cilvēki ir cēlušies vai darbojušies liberālajos rietumos (sk. Dienas simpātijas pret minoritātēm), viņi ir labi ielāgojuši sodus par nodokļu nemaksāšanu un korupciju rietumu pasaulē (sk. Delnas antikorupcijas retoriku), viņi ir mēreni nacionālisti, lai gan kā tādi ir krietni rāmāki nekā pašmāju TB/LNNK. Pēckara klaidā letiņiem taču bija jāsadzīvo ar jebkuru etnosu. 
Tomēr, tieši šis trijnieks ir perfekti apguvis starptautisko modi – ar smaidu uz lūpām klāstīt auditorijai patīkamas lietas, ne uz brīdi neaizmirstot par savām interesēm – kas ir tipisks rietumnieku talants. 
Trešā spēka tuvākā laika liktenis lielākoties izšķirsies JL kongresā. Ja šajā partijā, kura aiz E. Repšes muguras ir pārvērtusies par Rietumu latviešu rezervātu, uzvarēs K. Kariņš un viņa piekritēji, tad bloks Diena – LTV1 – Delna pilnībā paliks par partijas JL, lasi – nu jau Rietumu latviešu kopienas kabatas institūciju, un tā uzvedīsies arī 9. Saeimas vēlēšanās. Ja vietējie jaunlaicēnu aborigēni situāciju laikus sapratīs un no konkurentiem nobīsies, tad partijā pie varas paliks E. Repšes grupējums. Un tad mūsu mediju bloks Diena – LTV1 – Delna kādu laiku zaudēs savus labākos piesedzējus. Tad šis uzskatu bloks visus nākamos četrus gadus atkal oponēs visiem pēc kārtas, gaidot sava patiesā favorīta – ārzemju latviešu nākamo uznācienu, nu jau 10. Saeimā.

Saimniecībā un biznesā...

Vairāki pircēji iekāro airBaltic
Juris Paiders, Ilze Šteinfelde,  NRA  10/17/05    Interesi kāda sava klienta uzdevumā par airBaltic izrādījusi banka Barclays.
Lidsabiedrības airBaltic privatizācijā skandināvu kompānijai SAS AB ir uzradies nopietns konkurents. Visticamāk, tieši šā iemesla dēļ Valsts kontrole (VK) publiskoja informāciju par valsts vārdā ņemto aizņēmumu no airBaltic, par kuru tā zināja jau vismaz gadu.
AirBaltic 10 gadu jubilejai veltītajā pasākumā piedalījās vairākas prominentas personas – kompānijas prezidents Bertolts Fliks, satiksmes ministrs Ainārs Šlesers, bijušais Privatizācijas aģentūras ģenerāldirektors un valdes priekšsēdētājs Jānis Naglis. A. Šlesers izteicies, ka par airBaltic valsts daļu interesi izrādījusi kāda globāla finanšu sabiedrība, kuras galvenā mītne atrodas Londonā. Tā kā šobrīd A. Šlesers atrodas atvaļinājumā, viņu sazvanīt neizdevās. Arī satiksmes ministra padomnieks Reinholds Pelše Neatkarīgajai skaidroja, ka ministra viedokli nav iespējams uzzināt, jo A. Šlesers atrodas ārpus valsts. Neatkarīgās pieņēmumu, ka vēlmi iegādāties airBaltic valsts daļas izteikusi banka Barclays, kuras galvenā mītne atrodas Londonā, apstiprināja neoficiāli avoti valdībā. Visticamāk, šī banka par Latvijas lidsabiedrību interesējas kāda sava klienta uzdevumā.
Līdz šim airBaltic privatizācijā interesi, lai gan ne pārāk aktīvu, bija izrādījusi skandināvu lidsabiedrība SAS AB, kurai pieder 47,2% airBaltic akciju. Neatkarīgā jau rakstīja, ka SAS AB, pagaidām gan tikai mutiski, bija paudis vēlmi privatizēt šo aviokompāniju. Līdz vakardienai Privatizācijas aģentūra nebija saņēmusi privatizācijas pieteikumu par Latvijas aviokompāniju. Drīz pēc tam, kad izskanēja informācija, ka airBaltic vēlas vēl kāds cits bez SAS, VK paziņoja, ka atklājusi faktus, kas liekot uzskatīt, ka valsts faktiski vairs nepārvalda airBaltic. Valsts kontroliere Inguna Sudraba informēja, ka Privatizācijas aģentūras (PA) ģenerāldirektors Jānis Naglis valsts vārdā 1996. gadā parakstījis aizņēmuma līgumu ar akciju sabiedrību Air Baltic Corporation 4 miljonu ASV dolāru apmērā. Valsts kontrole secinājusi, ka šis aizņēmums neparādās ne valsts ārējā, ne valsts iekšējā parāda pārskatā par 2004. gadu. I. Sudraba skaidroja, ka aizņēmums esot ņemts, lai valsts varētu piedalīties aviokompānijas privatizācijā. Viņa uzskata, ka valsts faktiski vairs nepārvalda šo aviosabiedrību, jo parāda apjoms ir pārsniedzis valsts kapitāldaļu vērtību. Saskaņā ar Satiksmes ministrijas (SM) informāciju parāda apjoms 2005. gada 1. janvārī bija 6,3 miljoni ASV dolāru, tajā skaitā procentu maksājumi – 2,3 miljoni ASV dolāru. Par parādu VK uzzinājusi no Air Baltic Corporation auditoru kompānijas Ernst&Young veiktajām revīzijām. 
Taču par šo aizdevumu VK zināja jau pirms gada. Par to liecina sarakste starp VK un SM. Iespējams, publiskojot šo informāciju šobrīd, cerēts izjaukt potenciālā investora vēlmi iegādāties airBaltic valsts daļu. Iespējams pat, pirms desmit gadiem, kad tika veidota šī lidsabiedrība, kāds valsts daļu bija jau apsolījis skandināviem.
SM sabiedrisko attiecību daļa Neatkarīgajai skaidroja, ka atbilstoši 2000. gada 2. februāra Ministra kabineta rīkojumam SM kļuva par kapitāldaļu turētāju a/s Air Baltic Corporation, taču SM nebija tiesiskā pamatojuma pārņemt kā valsts saistības aizņēmumu, par kuru 1996. gada 13. decembrī tika noslēgts aizdevuma līgums starp Privatizācijas aģentūru un Air Baltic Corporation. SM varējusi pārņemt ar sabiedrības dibināšanu un vadību saistītus jautājumus, bet saistības valsts vārdā var uzņemties tikai Finanšu ministrija. SM kā Air Baltic Corporation kapitāldaļu turētāja vairākkārt ir vērsusies gan VK, gan Finanšu ministrijā (FM) ar lūgumu izvērtēt radušos situāciju un sniegt priekšlikumus tās risinājumam.
Finanšu ministra Oskara Spurdziņa padomnieks Modris Sprudzāns Neatkarīgajai skaidroja, ka FM nav pilnvarojusi Privatizācijas aģentūras ģenerāldirektoru Jāni Nagli valsts vārdā parakstīt aizdevuma līgumu. Saskaņā ar likumu par budžetu un finanšu vadību tikai finanšu ministram bija tiesības pārstāvēt valsti visos aizdevuma līgumos. Turklāt valsts kasē, kas glabā visus valsts vārdā noslēgtos aizņēmumu un aizdevumu līgumu oriģinālus, šāds līgums, kas būtu slēgts starp airBaltic un PA, neatrodas un nav reģistrēts, skaidroja M. Sprudzāns.
AirBaltic noslēpumu un pretrunu ēnā
Juris Paiders, Lize Šteinfelde,  NRA  10/18/05    Lai gan airBaltic nav ne pelnošākais, ne arī dārgākais uzņēmums Latvijā, tomēr ārvalstu pircēju interese par šo pagaidām vēl neprivatizēto uzņēmumu ir satraukusi sabiedrību Latvijā, liekot izdarīt minējumus: kurš ir potenciālais šīs lidsabiedrības pircējs?
Pašlaik Latvijā virmo spekulācijas par to, kurš varētu būt bankas Barclays klients, kura uzdevumā šī banka interesējas par airBaltic valsts daļu. Informētas personas neoficiāli pieļauj, ka tas varētu būt airBaltic otrs īpašnieks – Skandināvijas kompānija SAS AB, savukārt interneta portālā Delfi kā viena no iespējamām airBaltic pircēju kandidatūrām apspriests Krievijas vajātais un nesen Latvijā viesojies oligarhs Boriss Berezovskis. Lai gan toreiz B. Berezovskis pats apgalvoja, ka ieradies, lai ASV prezidentam Džordža Buša brālim Neilam Bušam palīdzētu ieviest uzņēmuma Ignite! izstrādātās izglītības programmas, tomēr lielākā daļa ļaužu Latvijā neticēja, ka tas ir apciemojuma galvenais un vienīgais mērķis. 
Varbūt viņa interešu objekts bija airBaltic? Turklāt viņa vārdu Krievijā min saistībā ar Krievijas aviokompāniju Aeroflot, tiesa gan, ne pārāk glaimojoši: 2000. gadā Krievijas varas iestādes apsūdzēja viņu naudas izkrāpšanā no valsts lielākās aviokompānijas Aeroflot. Viņš pats to kategoriski noliedz. Par savu dzīvesvietu B. Berezovskis patlaban ir izvēlējies Londonu, raksta Vremja novostei.
Tomēr par valdības darbību informētas personas, kas vēlējās saglabāt savu anonimitāti, Neatkarīgajai apgalvoja, ka banka Barclays par Latvijas aviokompāniju neinteresējas nedz SAS AB, nedz arī B. Berezovska uzdevumā. Tas esot kāds trešais pretendents, kura vārds pagaidām netiek izpausts.
Neatkarīgā rakstīja, ka 1996. gadā toreizējais Privatizācijas aģentūras ģenerāldirektors Jānis Naglis valsts vārdā parakstīja aizdevuma līgumu ar airBaltic. Finanšu ministrija (FM) skaidroja, ka nav pilnvarojusi J. Nagli valsts vārdā parakstīt aizdevuma līgumu. Saskaņā ar likumu par budžetu un finanšu vadību tikai finanšu ministram bija tiesības pārstāvēt valsti visos aizdevuma līgumos. Turklāt valsts kasē, kas glabā visus valsts vārdā noslēgtos aizņēmumu un aizdevumu līgumu oriģinālus, šāds līgums, kas būtu slēgts starp airBaltic un PA, neatrodas un nav reģistrēts, skaidroja FM.
Savukārt privatizācijas aģentūras sabiedrisko attiecību daļa Neatkarīgajai stāstīja, ka "Ministru Kabinets 1995. gadā pilnvarojis satiksmes ministru un PA ģenerāldirektoru parakstīt visus dokumentus, kas saistīti ar minētās aviosabiedrības izveidošanu".
Līdz 1995. gada 21. decembrim MK vadīja Māris Gailis, bet no 1995. gada 21. decembra līdz 1997. gada 13. februārim – Andris Šķēle.
J. Naglis uzskata, ka valstij nekādi zaudējumi ar šo līgumu nav nodarīti, ziņo LETA. Turklāt bijušais PA ģenerāldirektors apgalvoja, ka SAS, izmantojot 1996. gadā slēgto līgumu, nav nekādu iespēju iegūt vairāk daļu Latvijas aviosabiedrībā, kamēr valdībā netiks pieņemts lēmums par valsts daļu privatizāciju. 
***
Akciju sabiedrība Air Baltic Corporation
- Akciju sabiedrība Air Baltic Corporation jeb airBaltic dibināta 1995. gadā.
- Latvijai pieder 52,6% akciju, savukārt Skandināvijas aviokompānijai SAS – 47,2% akciju.
- Pagājušajā gadā pārvadāti 589 288 pasažieri – par 75% vairāk nekā 2003. gadā. 
- AirBaltic pagājušajā gadā strādāja ar 850 000 latu zaudējumiem, bet aviosabiedrības apgrozījums pērn bija 51,6 miljoni latu jeb par 54% vairāk nekā 2003. gadā.
Patlaban AirBaltic flotē ir
- septiņas Boeing 737-500 un
- septiņas Fokker 50 tipa lidmašīnasLatvijā ražot cukuru kļūst neizdevīgi
Kristīne Langenfelde,  NRA  10/17/05    Eiropas Savienības cukura tirgus reformas vadlīnijas ir vienkāršas – mazās rūpnīcas aicinātas pārtraukt ražošanu, saņemot kompensācijas, ja tomēr tās izšķiras par darba turpināšanu, pašām par to jāmaksā.
Abām Latvijas cukurfabrikām – Jelgavas un Liepājas – tas nozīmētu, jau 2006. gadā pārtraucot darbu, saņemt apmēram 50 miljonus eiro. Nepārtraucot ražošanu, fabrikām būtu jāmaksā gadā ap 8,4 miljoniem eiro, kas būtu kompensācija Eiropas fabrikām, kuras slēgs. Šobrīd reforma neparedz nekādus kritērijus kompensācijas sadalei – teorētiski uzņēmums to varētu sadalīt pēc saviem ieskatiem. Latvijas Cukurbiešu audzētāju asociācijas valdes priekšsēdētājs Uldis Caune (attēlā) Neatkarīgajai lēš, ka šīs kompensācijas uzņēmumiem ir nesamērīgi lielas un tas ir liels vilinājums darbu pārtraukt. Abu uzņēmumu vadītāji apgalvo, ka par miljoniem nedomā – svarīgāk esot saglabāt ražošanas nozari.
Vidēji viens iedzīvotājs gadā izlieto apmēram 27 kilogramus cukura. Jelgavas cukurfabrikas valdes priekšsēdētājs Jānis Blumbergs piebilst, ka, piemēram, Skandināvijā šis rādītājs esot augstāks – ap 30 kilogramiem cukura.
Latvijas fabrikas cukuru ražo galvenokārt valsts pašpatēriņam, un eksporta apmēri neesot lieli. J. Blumbergs gan nevēlējās atklāt rūpnīcā saražotā apjomus, kas nonāk ārvalstīs. Ar tirdzniecību nodarbojas izplatītājs. "Ja vēlaties to noskaidrot, rakstiet ierakstītu vēstuli uzņēmumam," Neatkarīgajai paziņoja J. Blumbergs. Jāpiebilst, ka Jelgavas cukurfabrikas produkcijas izplatītājs ir Lex-U, uzņēmuma akciju kontrolpaketes turētājs, kas gan, pēc preses ziņām, to esot pārdevis.
Liepājas cukurfabrikas ģenerāldirektore Valija Zabe eksportā noslēpumus nesaskata. "Šovasar mūsu cukura eksporta apjoms bija ap 20 procentiem. Galvenokārt – uz Igauniju, Somiju un Zviedriju. Šie rādītāji uzskatāmi par labiem, taču vienlaikus jāsaprot, ka eksports nav mūsu galvenā prioritāte – ar laiku tas kļūs arvien neizdevīgāks, jo pieaugs transportēšanas izmaksas."
Tieši transporta izmaksas V. Zabe uzsver, arī runājot par cukura importu. "Nevajag naivi iedomāties, ka, slēdzot cukurfabrikas Latvijā un ievedot cukuru, tā cena būs zemāka. Piemēram, vedot cukuru no Polijas, sadārdzinājums par tā transportēšanu varētu būt ap 50 eiro tonnā."
U. Caune uzskata, ka viens no veidiem, kā atrisināt cukura ražošanas nozares problēmas Eiropā, ir likvidēt B kvotas jeb pārtraukt ražot cukuru eksportam. "Tas nozīmētu, ka katra valsts ražo cukuru tikai savam patēriņam. Likvidējot eksporta apjomus, varētu atrisināt arī cukura pārprodukciju. Taču tam, protams, nepiekrīt lielie Eiropas uzņēmumi, kuriem ir milzīgi eksporta apjomi."
Šis ir arī viens no tiem priekšlikumiem, ko šonedēļ trīspusējās sarunās starp Eiropas komisiju, ES prezidentūru un Latvijas valsti pārstāv Zemkopības ministrijas (ZM) valsts sekretāre Laimdota Straujuma. ZM Lauksaimniecības departamenta direktora vietnieks Jānis Sietiņsons arī piekrīt, ka tas varētu būt viens no galvenajiem mehānismiem problēmas risināšanā.
Līdz oktobra beigām tiks uzklausīti visu valstu priekšlikumi reformas īstenošanai, un 24. un 25. oktobrī Briselē jau notiks Lauksaimniecības ministru padomes sanāksme, kurā būtu jāpanāk kompromiss. 
Ja neizdosies panākt nozares saglabāšanu Latvijā, tad ZM priekšlikumos iestrādājusi arī virkni nosacījumu, kam būtu jārealizējas, izmaksājot kompensācijas par fabriku slēgšanu. "Patlaban reforma neparedz nekādus nosacījumus milzīgo kompensāciju sadalei, nemaz nerunājot par dotācijām cukurbiešu audzētājiem, kuru ieguldījumi nav mazi, – aprēķini liecina, ka zemnieku investīcijas ir ap astoņiem miljoniem latu. Galvenokārt tā ir specializētā tehnika, ko nav iespējams izmantot citiem mērķiem," uzsver U. Caune.
J. Sietiņsons arī skaidro, ka valdība nevēlas pieļaut tik liela apmēra kompensāciju nonākšanu tieši cukurfabriku rokās bez jebkādiem nosacījumiem. "Mērķis ir samazināt viņu vēlmi izvēlēties kompensāciju. To ceram panākt ar saviem priekšlikumiem. Saņemtie miljoni būtu jāsadala proporcionāli – fabrikai atmaksājot savas investīcijas, zemniekiem viņu ieguldījumu, kā arī līdzekļi būtu jāatvēl rūpnīcu un zemnieku saimniecību pārstrukturizācijai, līdzšinējo darbinieku nodarbināšanai, fabriku teritorijas vides sakārtošanai."
Lai arī priekšlikums paredz naudas iedali pārstrukturizācijai, cukurfabriku vadība norāda, ka valsts nav izstrādājusi nekādus attīstības plānus, kas ļautu apjaust, uz kādu jomu uzņēmumiem varētu būt lietderīgi pārstrukturizēties. Ja netiks rasts cits risinājums nozares pastāvēšanai un cukurfabrikām būs jāizvēlas starp kompensāciju vai darba turpināšanu, tad matemātiski ir viegli aprēķināt, ka strādāt un vienlaikus maksāt 5 miljonus latu gadā fabrikām nebūs izdevīgi – patlaban to peļņa gadā esot līdz 2,5 miljoniem latu. Tātad nāktos strādāt ar zaudējumiem. "Šādi maksājumi ir nopietns apdraudējums fabrikām, tāpēc viens no mūsu mērķiem ir panākt, lai šo maksājumu apjoms būtu mazāks," tā J. Sietiņsons.
Latvijā saglabājas augstākā inflācija ES
LETA  10/18/05    Gada inflācija Eiropas Savienības (ES) valstīs šā gada septembrī ir pieaugusi līdz 2,5%, salīdzinot ar 2,2% mēnesi iepriekš, un augstākā inflācija jau 14.mēnesi pēc kārtas ir bijusi Latvijā - 7,4%, liecina otrdien publiskotie ES statistikas biroja "Eurostat" dati.
Pēc Latvijas Centrālās statistikas pārvaldes (CSP) iepriekš paziņotajiem datiem, kas aprēķināti pēc citas metodoloģijas, gada inflācija Latvijā septembrī bija 7,2%.
Augstākais gada inflācijas rādītājs pēc Latvijas septembrī bija reģistrēts Igaunijā - 4,9%, Luksemburgā - 4,7% un Grieķijā un Spānijā - 3,8%, liecina "Eurostat" dati. Savukārt zemākā inflācija bija Zviedrijā un Somijā - 1,1%, Nīderlandē - 1,7% un Polijā - 1,8%.
Lietuvā gada inflācija, pēc "Eurostat" datiem, septembrī bija 2,6%.
Septembrī, salīdzinot ar augustu, 21 ES valstī gada inflācija palielinājās, divās valstīs samazinājās un divās valstīs nemainījās. Latvijā inflācija, pēc "Eurostat" datiem, septembrī ir bijusi par 1,1 procentpunktu augstāka nekā augustā.
Visās 25 ES valstīs kopā gada inflācija septembrī, salīdzinot ar augustu, palielinājās par 0,3 procentpunktiem līdz 2,5%. Gadu iepriekš - 2004.gada septembrī - ES bija fiksēta 2,1% inflācija.
Eirozonā gada inflācija septembrī bija 2,6% - par 0,4 procentpunktiem lielāka nekā augustā. Pirms gada inflācijas rādītājs eirozonā bija 2,1%.
Eirozonas valstīs lielākais cenu pieaugums septembrī, salīdzinot ar 2004.gada septembri, ir bijis transportam - par 6,4%, alkoholiskajiem dzērieniem un tabakas izstrādājumiem - par 5,6% un mājokļiem - par 5,5%.
Savukārt sakaru pakalpojumu cenas eirozonā samazinājušās par 2,5%, izklaides un kultūras pakalpojumu cenas - par 0,2%. 

Bezdarbs ir, strādnieki jāieved 
Nora Driķe,  Diena  10/18/05     Liepājā par ES naudu atjaunotā zivapstrādes rūpnīca klūp pret darbaspēka trūkumu
Kad jaunie rūpnīcas Kolumbija Ltd īpašnieki pieķērās trim milzīgiem SAPARD līdzfinansētiem projektiem, lai Liepājā pēc 10 gadu pārtraukuma atjaunotu stabilu zivapstrādes ražošanu, viņiem ne prātā neienāca kāds šķērslis — darbinieku trūkums pilsētā, kura gadiem ilgi cietusi no bezdarba, un vēl joprojām darba meklētājos ir 3277 cilvēki. Tagad Liepājas speciālās ekonomiskās zonas uzņēmums lūdz atļauju ievest strādniekus no ārzemēm, jo trūkst ap 150 darbinieku. Bez viņiem firma nespēj sasniegt pilnu jaudu, kas var ietekmēt kredītsaistību izpildi. Uzņēmums ir saņēmis akceptu vēl diviem projektiem, kurus varētu ieviest ar Eiropas Savienības fondu atbalstu. Arī tos nevarēs īstenot, ja nebūs, kas strādā.
Zivju konservu rūpnīca aicina darbā zivju apstrādātājus kūpināšanas, konservu, saldēšanas ražotnēs un jūras zvejas produktu pārstrādes cehā — šāds paziņojums lasāms pie personāla daļas lodziņa. Vajadzīgi arī kvalificēti atslēdznieki, elektriķi, mehāniķi, zivapstrādes meistari, krāvēji, šprotu pakotāji, zivju vērēji. Darbam ar pilnu jaudu vajadzīgi 500 cilvēki. Tā tas bija plānots jau jūnijā, kad tika pabeigts trešais SAPARD projekts. Pavisam ražotņu atjaunošanā un modernizācijā pusotra gada laikā ieguldīti 4,2 miljoni latu. Bijušā Liepājas zivju konservu kombināta teritoriju vairs nevar ne pazīt. "Zivis ir, iekārtas noregulētas, tikai strādniekus vajag!" saka ražošanas direktore Vita Vīksna. Oktobra vidū bija aizņemtas vien 320 darbavietas. Tikai ap 220 var uzskatīt par uzticamu kodolu, bet daudzi nāk un iet. 
Uzņēmums meklē strādniekus pilsētā, rajonā, arodskolās, augstskolās, probācijas dienestā, sociālajā mājā, naktspatversmē, Kurzemē un pat Latgalē. No Rēzeknes atsaucies viens. Darbā stājas seši skolu audzēkņi, stāsta V.Vīksna un personāla daļas vadītāja Irīna Skvorcova. "Mēs pat neprasām, lai viņi strādātu astoņas stundas. Kaut tik, cik var no mācībām brīvajā laikā," saka V.Vīksna. Divi vīrieši iestājušies darbā pēc izciesta ieslodzījuma. Sāk nākt naktspatversmes iemītnieki, un daži brauc no rajona. Bet tas ir pārāk lēni uzņēmumam, kuru dzen uz priekšu kredītsaistības. "Mēs nevaram gaidīt," saka direktore.
Ceturtdienas pēcpusdienā caurlaižu telpā ir dzīva satiksme: vieni dodas mājās pēc rīta maiņas, citi nāk izmēģināt jaunu darbu. "Man jau nekas nesanāks," bezcerīgi teic vīrs pāri pusmūžam, atbraucis no rajona. Vakar zivīm galvas griezis nost, bet viss krītot no rokām ārā. Tatjana (50) un Ilona (30) tikko izmēģinājušas darbu garneļu cehā. Možas un cerību pilnas. "Man patika, viss tīrs, atkarīgs no pašu rokām un padarītā," stāsta Tatjana. Kad Diena taujā par iespējamo atalgojumu, šprotu pakotāja Ērika (42) atklāj, ka viņai sanāk "uz papīra pāri par 200 latiem mēnesī". Viņa ir veikla, dienā saliek normu — 1000 bundžiņu. Ērika ir no Kuldīgas, tāpat kā māsa un māsasmeita, kuras arī strādā šeit. Dzīvo rūpnīcas kopmītnēs un nedēļas beigās brauc mājās. 
Bet ne katram tā veicas. Tā kā darbaroku trūkst, pieņem strādniekus, lai saliek kaut 300 — 500 kārbiņas, kamēr cits saliek 1700, stāsta V.Vīksna. Dažs strādnieks pazūd bez attaisnojuma, pēc kāda laika atkal uzrodas, un viņam piedod. "Mēs nevaram veikt nekādu kadru atlasi, esam spiesti pieņemt jebkuru. Gada laikā strādniekiem jau trīs reizes ir paceltas algas, 1.septembrī atkal par 20%. Bet to nevar bezgalīgi. Tādos apstākļos ir grūti plānot ražošanu. Cilvēki ir aizmirsuši, ko nozīmē strādāt. Tas ir darbaspēks, kas mums palicis," skaidro direktore. Daļa labāko darbinieku, te apguvuši iemaņas, aizbrauc strādāt tādu pašu darbu Īrijā vai Anglijā par algu, ar kuru Liepājas firma konkurēt nespēj. 
Zivsaimnieku asociācijas prezidents Inārijs Voits apstiprina: "Vienīgais risinājums ir ievest darbaspēku no Baltkrievijas, Ukrainas, Gruzijas, varbūt pat no Ķīnas un Vjetnamas." Darbaspēka deficīts ir visā nozarē. "Šī nav prestižākā nozare. Diezgan smagi apstākļi," atzīst I.Voits.
Ievest darbaspēku no trešajām (ne ES) valstīm ir sarežģīti, jānokārto noteiktas formalitātes, un dārgi, jo Ministru kabineta noteikumi nosaka, ka darba samaksai ārzemniekiem jābūt atbilstošai Latvijā strādājošo vidējai bruto darba samaksai gadā jeb Ls 211 patlaban. Par katru ievesto strādnieku ir jāmaksā arī valsts nodeva Ls 35 mēnesī. Noteikumi ir vajadzīgi, lai ārzemnieks nepaliktu par nastu Latvijas valstij, skaidro Nodarbinātības valsts aģentūras (NVA) Starptautisko attiecību departamenta projektu vadītāja Ilze Haberlinga. 
Šogad līdz jūlijam ir apstiprināti 247 darba izsaukumi no trešajām valstīm. Galvenokārt tie ir kuģubūvētāji no Ukrainas un restorānu pavāri no Ķīnas, Indijas. Kamēr darba devēji sūdzas, ka cilvēki brauc projām, I.Haberlinga aizbraucējus apsveic. "Viņi būs ieguvuši normālu atalgojumu un zināšanas, atbrauks mājās un būs topā. Ir jāceļ algas, jālegalizē aplokšņu algas. Ja cilvēkiem nemaksās algu, tad tā arī būs," saka I.Haberlinga.
***
Viesstrādnieki
Līdz 1.oktobrim Latvijā no ES un citām valstīm strādāt ieceļojuši 3028 cilvēki. No tiem 1614 ieceļojušo ir ārvalstu strādnieku ģimenes locekļi, kuriem arī ir tiesības strādāt Latvijā. Tajā skaitā no Krievijas iebraukuši 785. Šim skaitlim tendence ir lēni pieaugt, liecina Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes informācija
Cementa cenas šoruden varētu celties par 10-15% 
LETA   10/19/05    Cementa cenas šoruden varētu celties par 10-15%, uzskata būvniecības nozares pārstāvji.
Kā aģentūrai LETA sacīja Latvijas Būvnieku asociācijas (LBA) prezidents Viktors Puriņš, cenas ažiotāžas dēļ varētu pieaugt par 10-15%.
Arī būvmateriālu tirgotāja "K-Rauta" pārstāvji uzskata, ka vēl šoruden cementa cenas celsies par apmēram 10-15%. "K-Rauta" pārstāve sabiedrisko attiecību jautājumos Ieva Zlaugotne informēja, ka pēdējā mēneša laikā, kopš sācies cementa trūkums, cementa mazumtirdzniecības cenas jau ir pieaugušas par 15%.
"Patlaban tirgotāji cementam var uzlikt jebkādu cenu - tas tik un tā tiks izpirkts," sacīja "K-Rauta" pārstāve.
Arī SIA "Tapeks" valdes loceklis Imants Kivriņš sacīja, ka cenas celsies. "Tapeks" cementa cenas pagaidām neesot cēlis un arī neplānojot to darīt. Vienīgi tiem klientiem, kuri vēlas iegādāties lielu daudzumu cementa un kuriem iepriekš nav bijis noslēgts līgums, patlaban netiek piedāvātas atlaides, kā tas bijis agrāk.
Tikmēr būvmateriālu veikalos turpinās cementa izpirkšana. "Tiklīdz tiek atvesta cementa krava, tā tūlīt tiek izpirkta. Cilvēki zvana, brauc un pērk," stāstīja Zlaugotne. 

Fiziska persona deklarē astoņus miljonus latu skaidrā naudāLETA  10/18/05    Fiziska persona ienākumu deklarācijā norādījusi astoņu miljonu latu skaidras naudas uzkrājumus, informēja VID Galvenās nodokļu pārvaldes direktora vietniece Ināra Pētersone. 
Otrdien Saeimas Korupcijas, kontrabandas un organizētās noziedzības novēršanas un apkarošanas komisijas sēdē, apspriežot, kā pilnveidot un ieviest fizisku personu ienākumu gūšanas kontroles koncepciju, Pētersone atzina, ka VID šogad lūdzis 318 fiziskām personām iesniegt ienākumu deklarācijas. 
No pieprasītajām deklarācijām tās iesnieguši 204 cilvēki, kuri deklarēja 48,5 miljonu latu skaidras naudas uzkrājumus, klāstīja Pētersone. 
Viņa komisijas locekļiem norādīja, ka, pēc VID informācijas, no šīm 318 personām pēdējo trīs gadu laikā 26% nav bijis nekādu ienākumu, bet 24% - tikai 1000 latu trijos gados, kas ir aptuveni 300 lati gadā. 
Tomēr tas nenozīmējot, ka šie ienākumi ir nelikumīgi, jo tie var būt gūti arī pirms trijiem gadiem. 
Tikai trīs cilvēkiem jeb 1%, pēc informācijas VID datubāzēs, pēdējo trīs gadu laikā ienākumi bijuši ievērojami, kas ir vairāk nekā 100 000 latu. 
VID pārstāve šodien komisijas locekļiem norādīja: ja līdz vispārējai iedzīvotāju ienākumu deklarēšanai netiks ieviesta legālā prezumpcija nodokļu tiesībās, šī iecere nedos plānoto rezultātu. 
Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja priekšnieka vietnieks Alvis Vilks komisijas locekļiem arī atzina legālās prezumpcijas nepieciešamību nodokļu tiesībās, jo pašlaik Tieslietu ministrija izstrādājusi tikai legālās prezumpcijas ieviešanu krimināltiesībās - Krimināllikumā un Kriminālprocesa likumā. 
Īpašo uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās sekretariāta vadītāja Ina Gudele Pretkorupcijas komisijā atklāja, ka līdz 2007.gadam, kad pēc valdības lēmuma būtu jādarbojas iedzīvotāju ienākumu deklarēšanai, VID būs pieejama informācija no centralizētajiem reģistriem, taču pilnīgi visu sistēmu automatizēt līdz 2006.gada beigām nebūs iespējams. 
Gudele arī ierosināja veidot tehnoloģisko darba grupu, kas darbotos līdztekus pašreizējai darba grupai un izstrādātu tehniskās funkcijas, lai ieviestu dzīvē vispārējo ienākumu deklarēšanu. 
Sekretariāts uzskata, ka šo darbu varētu pabeigt 2007.gada nogalē, ja laikus tiks piešķirti nepieciešamie līdzekļi. 
Pretkorupcijas komisijas vadītāja Linda Mūrniece (JL) sacīja, ka valdība, pieņemot vispārējo fizisko personu ienākumu deklarēšanu, ir parādījusi savu politisko gribu. Tagad būtu nepieciešams to ieviest arī dzīvē. 
Bojārs: prāmi nogremdēja valsts amatpersonas
Sandris Vanzovičs,  NRA  10/19/05    Šodien a/s Rīgas jūras līnija (RJL) lems par turpmāko rīcību un priekšlikumiem kompānijas un prāmja Baltic Kristina tālākajā darbībā. Patiesībā – mēģinās glābt neglābjamo.
Ja prāmju Iļjičs un Rusj darbības laikos "cilvēki vienkārši paši zaga, tāpēc arī šīs līnijas nebija rentablas", tad šoreiz lielā mērā pie vainas ir valdības vīru bezdarbība, uzskata bijušais Rīgas mērs un brīvostas valdes priekšsēdētājs Gundars Bojārs. "Atbildīgās valsts amatpersonas darīja visu, lai iznīcinātu gan RJL, gan prāmju satiksmi līnijā."
Kā zināms, tieši G. Bojāra darbības laikā pieliktas visas pūles, lai tiktu atsākta prāmju kustība līnijā Rīga–Stokholma. "Eiropā lielākā daļa līniju strādā ar zaudējumiem, taču šī ir stratēģiska nozare, kas valstij ir ļoti svarīga, tāpēc citur valsts aktīvi piedalās tās attīstībā. Bet pie mums valsts nedara neko, cik Rīgas dome spēja, tik šo nozari arī attīstīja," teica eksmērs. 
Viņš atgādināja, ka igauņu varasvīri iepriekš pat palīdzējuši kompānijai Tallink tikt pie jauniem kuģiem, tāpēc arī šī rēdereja tagad var darboties tik veiksmīgi. "Igauņi mūs izkonkurē, un mūsu valsts amatpersonas tiem palīdz," teica G. Bojārs, norādot, ka Tallink šobrīd tiek izrādīta tāda pretimnākšana, par kādu RJL varēja tikai sapņot. Plānots, ka no 10. janvāra Tallink sāks pārvadājumus līnijā Rīga–Stokholma. RJL valde šodien uzņēmuma padomei piedāvās vairākus risinājumus par kompānijas tālāko darbību, informēja RJL sabiedrisko attiecību konsultante Evita Matisone. Paši galējākie no tiem – izsludināt RJL maksātnespēju vai piesaistīt papildu līdzekļus, lai operatorkompānija varētu turpināt darbību. Kamēr ar šiem variantiem neiepazīsies RJL padome, uzņēmums tos nekomentēs. Ja izvēlētais variants būs RJL akcionāru kompetencē, tiks lūgts sasaukt to pilnsapulci.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka RJL pārvadājumus pārtrauca sestdien, jo ostas apsaimniekotājs a/s Rīgas pasažieru termināls (RPT) vairs neielaida ostā RJL darbiniekus. Iemesls – kompānijas parādi. RJL biroja darbinieki savās darba vietās tika tikai pirmdien pusdienlaikā, bet pasažieru servisa nodaļas un kravu nodaļas personāls tajās netiek laisti joprojām.
RJL parādu apmērs kopā ar kredītsaistībām par iegādāto prāmi jau pārsniedz 7 miljonus latu. Pēc aptuvenām aplēsēm, kompānija šā gada deviņos mēnešos strādājusi ar 2 miljonu latu lieliem zaudējumiem. RJL padomes priekšsēdētājs Vladimirs Makarovs atzina, ka nav skaidrs, kāpēc pat vasarā uzņēmums ir strādājis ar zaudējumiem. Iespējams, ka šajā jomā kaut kas varētu kļūt daudz skaidrāks pēc RJL valdes uzsāktā audita par iepriekšējās valdes darbu pabeigšanu. Sestdien ar prāmi Baltic Kristina uz Stokholmu tā arī netikušie pasažieri vēl nav lūguši RJL kompensēt tiem nodarītos zaudējumus. Prognozē – vairāk dzers degvīnu
Elīna Lidere,  NRA  10/19/05    Palielinot nodokļu likmi tikai alum, iegūst stiprā alkohola ražotāji.
No nākamā gada plānots palielināt akcīzes nodokli alum, bet stiprajam alkoholam atstāt tādu pašu nodokli, kas, pēc alus ražotāju ieskatiem, veicinās stiprā alkohola patēriņu Latvijā. 
Sakarā ar eiro valūtas kursa izmaiņām attiecībā pret latu no nākamā gada pieaugs alus akcīzes nodokļa likmes, jo tās nepieciešams pārrēķināt atbilstoši Eiropas Savienības (ES) direktīvu noteikumiem par minimālo akcīzes nodokļa lielumu. Tas nozīmē, ka alus, visticamāk, kļūs dārgāks. Tajā pašā laikā stiprajam alkoholam nodoklis netiek mainīts, jo tas parasti Eiropas valstīs ir ievērojami augstāks nekā akcīzes nodokļa noteiktais minimums un eiro/lata valūtas kursa svārstības nepārsniedz šo minimumu. Līdz ar to, raugoties no cenu viedokļa, šņabis kļūs izdevīgāks un, pēc alus ražotāju ieskatiem, šīs akcīzes nodokļa izmaiņas veido nevienlīdzīgu konkurenci ar stiprā alkohola ražotājiem. 
Skaidrs, ka tas ietekmēs alus ražotāju peļņas rādītājus, jo tiem būs vai nu jāuzņemas šīs papildu izmaksas, vai arī jāpaaugstina cenas, kas samazinās pārdošanas apjomu. Jau patlaban stipro alkoholisko dzērienu un alkoholisko kokteiļu pārdošanas apjomi aug straujāk nekā alus patēriņš. Pēc a/s Cēsu alus valdes priekšsēdētājas Evas Sietiņsones teiktā, šogad salīdzinājumā ar pagājušo gadu stipro alkoholisko dzērienu pārdošanas apjomi palielinājušies par 30%, kamēr alus pārdošanas apjomi pieauguši tikai par 5%, ziņo LETA. Taču alus ražotāji norāda, ka tas ietekmēs ne tikai viņu finanšu rādītājus, bet arī veicinās stiprā alkohola patēriņu, ko valdība it kā cenšas apkarot. 
Patlaban stiprā alkohola patēriņš Latvijā ir viens no augstākajiem Eiropā, stāsta a/s Aldaris finanšu direktors Viesturs Šilovs. Savukārt nodokļi stiprajam alkoholam ir vieni no zemākajiem Eiropā. ES normas nosaka minimālo akcīzes nodokļa summu gan alum, gan stiprajam alkoholam, taču parasti ES valstis stiprajam alkoholam nosakot ievērojami augstāku nodokli nekā alum, lai tādējādi ierobežotu šo dzērienu lietošanu, norāda V. Šilovs. Arī Latvijā stiprajam alkoholam likme esot augstāka nekā Eiropā noteiktais minimums, taču salīdzinājumā ar vairākām citām valstīm Eiropā tā esot mazāka. "Es piekrītu, ka alum vajadzētu celt akcīzes nodokli, jo to nosaka Eiropas Savienības normas, taču tad vajadzētu proporcionāli celt arī akcīzes nodokli stiprajam alkoholam," savus uzskatus Neatkarīgajai pauda V. Šilovs. "Ja to nedara, tad situācija Latvijā veidojas par labu stiprajam alkoholam."
Šobrīd akcīzes nodoklis alum ir 1,22 lati par alkohola tilpumprocentu uz simt litriem, t.i., alum, kam parasti ir pieci procenti alkohola saturs, iznāk 6,1 lats uz simt litriem. Valdība pagājušajā nedēļā akceptēja grozījumus likumā Par akcīzes nodokli, kas paredz alum nodokli palielināt par astoņiem santīmiem – 1,3 latiem uz simt litriem. Pēc V. Šilova aprēķiniem, šī nodokļa palielināšana sadārdzinās Aldara produkciju par apmēram vienu santīmu un uzņēmums gadā nodokļos papildus nomaksās 300 tūkstošus latu. Akcīzes nodoklis palielināsies arī patstāvīgajām mazo alus darītavām – no 61 santīma par gadā saražotajiem 10 000 hektolitru alus līdz 65 santīmiem. 
Jāpiebilst, ka šie grozījumi paredz arī izmaiņas smēķējamās tabakas nodokļos. Tabakai nodoklis palielināsies pat par latu un būs līdz 14 latiem par kilogramu. Tabakas izstrādājumu ražotājas SIA Scandinavian Tobacco prognozē, ka, palielinoties akcīzes likmei, cenas vidēji varētu pieaugt par 7,6%, ziņo LETA. Likumprojekts vēl jāskata Saeimai. Autotirgotājiem ražīgs laiks
Guntars Pulss,  NRA  10/19/05    Latvija jau otro gadu jaunu automobiļu tirdzniecības pieauguma ziņā Eiropā ir līdere.
Šā gada pirmajos deviņos mēnešos, pēc Latvijas pilnvaroto autotirgotāju asociācijas datiem, pie mums realizēti 11 755 jauni vieglie automobiļi, kas ir par 45% vairāk nekā tādā pašā laika periodā 2004. gadā. 
Pēdējā laikā jau pierasts, ka, apkopojot jaunu automobiļu tirdzniecības rādītājus Latvijā, vērojams jūtams pieaugums. Procentu izteiksmē šie skaitļi ir vēl iespaidīgāki un bieži vien pretendē uz vadošajām pozīcijām visas Eiropas mērogā.
Jau trešo gadu populārākās markas statusā ar 1541 auto atrodas Toyota, turklāt šī japāņu marka tuvāko sekotāju Renault (803) pārspējusi teju vai uz pusi, kas ir ļoti iespaidīgs atrāviens. Jāpiebilst, ka Toyota pēdējā pusotra gada laikā nav parādījies neviens pilnīgi jauns modelis, kas varētu izraisīt pastiprinātu pircēju interesi. Tātad panākumu pamatā ir labā markas reputācija kopumā un veiksmīgi modeļi dažādos tirgus segmentos. Pirktāko modeļu desmitniekā ir trīs Toyota ražojumi: Corolla, Land Cruiser un Avensis. 
Ražotāju ranga trešajā pozīcijā ar 756 vienībām atrodas korejiešu Hyundai, kas nu jau vairs nav nekāds pārsteigums. Runājot par citām šīs zemes auto markām, jāpiebilst, ka arī KIA (421) un General Motors paspārnē esošie Eiropā ar Chevrolet (328) nosaukumu tirgotie auto šogad Latvijā piedzīvojuši iespaidīgu lēcienu – attiecīgi 201 un 212 procentu apjomā.
Statistikas tabulas certurto rindiņu ieņem Volkswagen (698), aiz sevis ar nelielu atrāvienu atstājot Opel (689) un Mitsubishi (666). Vēl labāko desmitniekā iekļuvuši Honda (603), Ford (602), Mazda (521) un Škoda (508).
Populārāko modeļu desmitniekā pirmajā vietā ir Toyota Corolla (627), otrajā – Hyundai Getz (405), bet trešajā – Ford Focus (402). Tālākajās vietās ierindojušies Opel Astra (381), Škoda Octavia (315), Toyota Land Cruiser (286), Mazda3 (277), Toyota Avensis (276), Renault Kangoo (241) un Mazda6 (207). Īsumā par biznesu
LETA  10/19/05    
- Valdība par iespējamo valstij piederošo a/s Rīgas siltums (RS) akciju nodošanu privatizācijai lems novembrī. Valdība par RS akciju pārdošanu konceptuāli vienojās septembra vidū, pēc tam, kad ierosinājumu privatizēt valstij piederošās uzņēmuma akcijas iesniedza Francijas enerģētikas kompānijas Dalkia Internacional izveidotais uzņēmums Dalkia City Heat, kuram pieder 2% RS akciju. Ekonomikas ministrs neatbalsta RS akciju pārdošanu, tāpēc viņš šodien norādīja, ka lēmuma pieņemšana nebūs viegla, jo Ministru prezidents Aigars Kalvītis ir pretējās domās. Rīgas dome jau ir vienojusies sākt sarunas ar valdību, vēloties savā īpašumā bez maksas iegūt valstij piederošās RS akcijas.
- Šā gada pirmajos deviņos mēnešos a/s Ventbunkers kopumā pārkrāvusi 5,8 miljonus tonnu naftas produktu, tai skaitā 1,7 miljonus tonnu mazuta un 4,1 miljonu tonnu dīzeļdegvielas. Ventbunkera prezidents Miks Ekbaums atzina, ka patlaban pārkrauto kravu apmērs nedaudz atpaliek no plānotā grafika, tomēr "naudas izteiksmē" rādītāji esot labāki. Tas saistīts ar to, ka patlaban Krievijā iekšzemes dzelzceļa pārvadājumos notiekot izmaiņas tarifu politikā, kā dēļ Latvijas uzņēmuma pakalpojumi kļūst izdevīgāki un konkurētspējīgāki. Ekbaums prognozēja, ka, sākoties rudenim un ziemai, aktuālāki kļūs kravu pārvadājumi pa dzelzceļu, jo ostās sāksies ziemas navigācija, kas sadārdzina kravu transportu
- Valdība šodien atlika Privatizācijas aģentūras (PA) piedāvātos risinājumus valstij piederošo a/s Ventspils nafta (VN) akciju pārdošanai. Jūnija beigās valdība noteica, ka VN akcijas būtu jāpārdod atklātā izsolē biržā par cenu, kas nav zemāka par biržas cenu šā gada 28. jūnijā. Tāpat valdība vēlas, lai valsts iegūtu iespējami lielākus ieņēmumus no akciju realizācijas. PA rosina pārdot valstij piederošās VN akcijas izsolē Rīgas Fondu biržā (RFB), akciju pārdošanu uzsākot vienlaikus. VN akcijas piedāvāts realizēt kvotās, kā to paredz uzņēmuma privatizācijas noteikumi. Vienlaikus potenciālie akciju pircēji tikšot informēti, ka paredzēts pārdot visas valstij piederošās akcijas – 38,62% akciju –, un tas notiks noteiktā laika periodā, kas arī būs zināms, piemēram, vienas dienas laikā. PA izvēlētā akciju pārdošanas kārtība esot vienīgais variants, kas ļauj izpildīt valdības noteiktos valstij piederošo akciju pārdošanas nosacījumus. Pārējie PA analizētie valstij piederošo VN akciju pārdošanas varianti, piemēram, realizēt tās citās starptautiskās biržās, pārdot ārpusbiržas darījumā, pārdot biržas ikdienas tirdzniecības sesijā, valdības nosacījumus ļauj izpildīt daļēji vai neizpilda vispār.
Ķemeru viesnīcas parkā dubļi un postaža 
Dace Plato,  Diena  10/20/05    Ērces mūs te grauž nost, viss krūmiem aizaudzis, izrakņāts, izdemolēts, kauns no tūristiem, par postažu kādreiz tik skaistajā parkā ap arābu uzņēmēja privatizēto sanatoriju Ķemeri sūdzas parkā sastaptais kopējs. Jūrmalas domes iecere parku agrākajā krāšņumā atjaunot par investora līdzekļiem, iznomājot to viesnīcas attīstībai, nerādās diez ko cerīga, jo reālu darbu vietā līdz šim no īpašnieka puses bijuši vienīgi solījumi. 
Tiem, kas vēlas izmest līkumu pa Ķemeru parka celiņiem, lai aplūkotu Mīlestības saliņu un līkumainās Vēršupītes 12 tiltiņus, jābūt gataviem pārvarēt šķēršļus — viesnīcas vajadzībām top siltumtrases un kanalizācijas tranšejas. "Jau kopš pavasara te viss ir izrakņāts. Kāpēc nevarēja ielikt caurules un pēc tam sakopt, lai tūristiem nav jābrien pa dubļiem," neizpratni pauž Ķemeru attīstības fonda vadītājs Mārtiņš Stulpiņš. Kaut gan Jūrmalas dome nodrošina regulāru parka kopšanu — tiek pļauti zālieni un ravētas puķudobes, izdrupušie celiņi, tiltiņi un citas mazās arhitektūras formas vieš bezcerīgu noskaņu. Kā atzīst Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas (VKPAI) Jūrmalas galvenā inspektore Ausma Pētersone, dažas no tām ir pat tik kritiskā stāvoklī, ka var apdraudēt cilvēkus.
Jūrmalas dome pati ieguldīt līdzekļus parka atjaunošanā neplāno, jo tam vajagot ļoti daudz naudas. Līdz šim bijusi cerība, ka to darīs Ķemeru sanatorijas īpašnieks Ominasis Latvia (OL), kas izteicis vēlmi nomāt vai iegūt īpašumā 24 ha zemes sanatorijas attīstībai un slēgt ar domi sadarbības līgumu. Dome šo priekšlikumu principā atbalstījusi, ja vien investors ievēros vairākus nosacījumus: jānorāda konkrēti termiņi, kad tiks pabeigta viesnīcas un kūrortpoliklīnikas celtniecība un kad tās sāks darbu; uzņēmums par saviem līdzekļiem būs gatavs veikt Ķemeru parka un tajā esošo ēku kultūrvēsturisko izpēti un rekonstrukciju; parks arī turpmāk paliks publiski pieejams u.c. Vēstuli ar sadarbības līgumā iekļaujamajiem nosacījumiem dome OL nosūtījusi jau augustā, taču atbilde nav saņemta. M.Stulpiņš pauda daudzu ķemeriešu bažas, ka pēc nodošanas nomā OL zemi varētu lēti privatizēt un izmantot komerciāliem mērķiem, piemēram, dzīvojamo māju celtniecībai. Deputāts Ģirts Trencis šīs bažas sauca par pāragrām, jo "līdz šim no investora bijuši tikai solījumi, reālu darbu nav", tāpēc par zemes izmantošanu vēl gaidāmas smagas sarunas. 
OL juridiskā konsultante Baiba Broka Dienai neslēpa, ka uzņēmums zemi labprāt iegūtu īpašumā, kas esot "loģiska vēlme", jo parka atjaunošana prasīšot milzīgus līdzekļus, un prognozēja, ka līgums agrāk vai vēlāk ar domi tiks noslēgts. 
Ķemerieši novērojuši, ka kopš pavasara būvdarbi par luksusa viesnīcu pārtopošajā sanatorijā krietni pieklusuši. OL sen vairs nesola viesnīcu atvērt šogad, bet uzsver, ka oficiālās saistības ar Privatizācijas aģentūru (PA) paredz plānotās desmit miljonu latu investīcijas ieguldīt līdz 2007.gada 19.februārim. 
Būvinženieris Jānis Blumbergs pastāstīja, ka septembrī sanatorijā turpinājās ārējo inženierkomunikāciju ierīkošana, bet iekšdarbi pilnā apjomā vēl nav atsākti. Darbu apjoms samazinājies vasarā. Tas skaidrojams ar VKPAI joprojām nesaskaņotajām izmaiņām tehniskajā projektā, kas saistīts ar pagrabstāva pielāgošanu virtuves vajadzībām. Šā iemesla dēļ nav atsākti jau gada sākumā pārkāpumu dēļ apturētie restaurācijas darbi viesnīcas vērtīgākajā daļā — vēsturiskajos interjeros, kuru uzraudzība un kontrole inspekcijai klibo jau vairākus gadus. Bažas raisa arī ziema, jo inspekcijai nav skaidrs, vai telpas tiks apkurinātas un mitrums tās vēl vairāk nesapostīs. Lai novērtētu interjeru stāvokli un lemtu, ko ar šo gadiem auklēto sāpju bērnu darīt tālāk, VKPAI plāno pieaicināt neatkarīgus ekspertus.
***
Ķemeru parks
Veidots kā ainavu parks ar līkumotu celiņu tīklu, dabas ainavā iesaistītiem arhitektūras elementiem — paviljoniem, rotondām, tiltiņiem, mākslīgi veidotiem kanāliem, kas saistīti ar parkam caurtekošo Vēršupīti. Parka izveides pirmais posms — 1851.—1861.gadā
Pa Vēršupīti un kanāliem varēja braukāt ar nelielām laiviņām. Ūdenslīmeņa regulēšanai bija ierīkotas slūžas 
Latvijas brīvvalsts laikā parkā iekļāva Ķemeru viesnīcu. 30.gados parka celiņu kopgarums bija ap 15 km. Parks ir bagāts ar simtgadīgiem ozoliem, gobām, liepām, kļavām, priedēm un eglēm. 
Avots: old.jurmala.lv

Tiešās investīcijas sarūk, investori no Latvijas dividendēs aizved vairāk 
Evija Ercmane,  Diena  10/20/05    Lai gan tikai par 5,9%, taču ārvalstu tiešās investīcijas Latvijā šā gada pirmajā pusē samazinājušās. Turklāt pirmā pusgada maksājumu bilance liecina, ka ārvalstu investoru dividendēs gūtā peļņa gada laikā teju dubultojusies. Būtiskus riskus šajā naudas plūsmu attiecībā ekonomisti nesaskata, taču vienlaikus arī neprognozē, ka tuvāko gadu laikā ārvalstu tiešās investīcijas Baltijas valstīs varētu palielināties.
"Privatizācijas process ir jau gandrīz pilnīgi pabeigts, pakāpeniski Latvija zaudē arī lēta un kvalificēta darbaspēka valsts statusu, ir ļoti vājas saiknes starp zinātni, izglītību un biznesu, kas padara valsti mazāk pievilcīgu noteiktu investoru grupu acīs," ārvalstu investoru intereses kritumu skaidro NORD/LB Latvija makroekonomiskās analīzes grupas vadītāja Olga Ertuganova.
Šā gada pirmajā pusgadā Latvijā ārvalstu tiešo investīciju veidā ieplūduši 174 miljoni latu, savukārt pērn tajā pašā periodā investīcijas bijušas 185 miljoni latu. Tiešo ārvalstu investīciju samazinājumā Ekonomistu apvienības 2010 eksperts Roberts Remess nesaskata kādas bīstamas pazīmes un skaidro, ka investīciju apjomu būtiski var ietekmēt katrs lielais projekts. "Ārvalstu tiešo investīciju struktūru ir grūti izanalizēt, tādēļ arī grūti pateikt, kādēļ tās samazinājušās. Šeit kritisks var izrādīties katrs projekts, jo kopējais investīciju apjoms ir salīdzinoši mazs," saka R.Remess. 
Piemēram, Igaunijā, kur pirmajā pusgadā vērojams būtisks ārvalstu tiešo investīciju pieplūdums, tas bija saistīts ar Hansapank akciju atpirkšanu. Igaunijā ārvalstu tiešās investīcijas pirmajā pusgadā bija 16,9 miljardi kronu (762 miljoni latu), kas ir par 80% vairāk, liecina Igaunijas bankas dati. Lietuvā situācija bijusi visdramatiskākā — ārvalstu tiešās investīcijas samazinājās par 55,9%.
Būtiskas investīcijas Latvija saņēmusi no ES — pirmajā pusgadā Latvija ES budžetā iemaksāja 47 miljonus latu un vienlaikus atpakaļ no ES fondiem saņēma 118 miljonus latu (nedaudz vairāk par pusi no šīs summas veidoja subsīdijas zemniekiem — 66 miljoni latu). "Tātad uz katru ES budžetā iemaksāto latu atpakaļ tika saņemti 2,5 lati," secina A.Kalniņš.
Pirmajā pusgadā Latvijā bija vērojama ne tikai ārvalstu tiešo investīciju samazināšanās, bet vēl lielākas naudas aizplūšana, jo būtiski palielinājies ārvalstu ieguldītājiem dividendēs izmaksātais apjoms. Tas audzis no 66 miljoniem latu 2004.gada pirmajā pusgadā līdz 103 miljoniem latu šogad. Investori, kuri Latvijā pirmajā pusgadā ieguldīja aptuveni 76 latus uz katru iedzīvotāju, lielāko daļu savu investīciju saņēmuši atpakaļ dividendēs. Nosacīti katrs Latvijas iedzīvotājs "maksājis" 45 latus, lai nodrošinātu investoru kāroto peļņu.
"Nefinanšu uzņēmumu dividendēs nerezidentiem izmaksātā daļa sasniedza 70 miljonus latu, un vienlaikus rezidentiem šie uzņēmumi izmaksāja 59 miljonus latu, galvenokārt Latvijas valdībai. Turklāt nozarē, kas ir veikusi aptuveni pusi no visu dividenžu izmaksām, praktiski nav notikusi jaunu investīciju ieplūde," norāda LB maksājumu bilances statistikas daļas vadītāja vietnieks Aigars Kalniņš.
Pirmajā pusgadā maksājumu bilances tekošā konta deficīts bija 429 miljoni latu, kas ir 10,8% no iekšzemes kopprodukta (IK), un tas ir par 3,7 procentpunktiem mazāk nekā iepriekšējā gada atbilstošajā periodā, kad šis rādītājs bija 14,5% no IK. "Starpība ir milzīga, tomēr jāņem vērā ar valstu iestāšanos Eiropas Savienībā saistīto faktoru vienreizējā ietekme — lielāks pieprasījums pēc importētām precēm, krājumu veidošana, investīciju preču iegāde. Noņemot šos faktorus, varētu teikt, ka tirdzniecības bilance atkal ir pasliktinājusies," stāsta O.Ertuganova. LB monetārās politikas pārvaldes vadītājs Helmūts Ancāns prognozē, ka tekošā konta deficīts šogad būtiski nemazināsies, jo "saglabāsies rekordstrauja ekonomikas izaugsme un augsts iekšzemes pieprasījums, kas noteiks nepieciešamību pēc importa".

Latvija apsteidz citas jaunās ES dalībvalstis struktūrfondu apguvēDELFI  10/20/05    Pusotrā gadā pēc iestāšanās Eiropas Savienībā Latvija ir spējusi projektiem piesaistīt 74% no kopējā valstij piešķirtā finansējuma. 
Latvija arī spējusi realizēt projektus un pieprasīt no Eiropas Komisijas (EK) struktūrfondu finansējuma atmaksu par summu, kas atbilst 4 procentiem no piešķīruma, informē Finanšu ministrija. 
Tikai Ungārijai ir tikpat augsts projektiem piesaistītā finansējuma apjoms (76%). Lietuvai un Igaunijai šis rādītājs ir starp 40% un 50%, līdzīgs tas ir arī citās jaunajās dalībvalstīs. 
Latvija ir vienlīdzīgās pozīcijās ar Lietuvu, ja salīdzina EK iesniegtos pieprasījumus pēc struktūrfondu līdzekļu atmaksas. Abas valstis atmaksās pieprasījušas 4% no piešķirtā struktūrfondu finansējuma. 
Augstāks rādītājs ir tikai Igaunijai (11,5%) un Slovākijai (5,9%). Pārējām jaunajām dalībvalstīm EK pieprasītā struktūrfondu atmaksa svārstās no 0,5 līdz 2,5% no kopējā valstij piešķirtā struktūrfondu finansējuma. 
Latvijas labais sniegums struktūrfondu apguvē pusotrā gadā ir skaidrojams ar veiksmīgu darbu pie ceļu būves projektiem, kurus līdzfinansē Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), kā arī sekmīgā lauku attīstības un zivsaimniecības fondu apguvē, skaidro FM. 
Tajā pašā laikā projektu ieviešana citās nozarēs, jo īpaši Eiropas Sociālā fonda atbalstītajās jomās nevedas tik raiti, tāpēc gan valsts institūcijām, gan finansējuma saņēmējiem nāksies īstenot striktus pasākumus, lai izmantotu visu piešķirto finansējumu noteiktajā laikā. 
Prāmja darbinieki draud ar badastreiku Vita Dreijere, Līga Lazdiņa, speciāli Dienai   10/21/05    Ap astoņdesmit Baltic Kristina darbinieku jau sesto dienu nepamet kuģi.
Maizes vēl pietiks kādām dienām, piena produkti gan vairs netiek pasniegti regulāri, siltums beigsies līdz ar degvielas rezervju izsīkšanu tuvāko divu dienu laikā, elektrība arī sāk zust, līdz ar to nav arī ventilācijas, Dienai par apstākļiem, kādos viņi dzīvo, stāsta prāmja Baltic Kristina ekipāža un apkalpojošais personāls, kas jau sesto dienu, kopš kuģis neiet reisos uz Stokholmu, atsakās to atstāt. Viņi grib panākt, lai kompānijas vadība skaidri pasaka, kāda ir uzņēmuma reālā finansiālā situācija — vai viņi tiek atlaisti, vai saņems algu par septembri un oktobri. 
A/s Rīgas jūras līnija (RJL) parāds personālam ir aptuveni 45 000 latu, ziņo LETA. "Ja neviens no RJL akcionāriem, Rīgas domes vai brīvostas pārvaldes ar mums nesazināsies, pieteiksim badastreiku," saka prāmja vecākais viesmīlis Jānis Zeps. Taču uzņēmuma vadības rokas ir sasaistītas, jo ceturtdien pēc degvielas piegādātāja Rinkis OV pieprasījuma no RJL biroja telpām tika izvesta visa manta. Rinkis OV, vēršoties tiesā, arī panāca, ka RJL konti tiek bloķēti, tāpēc uzņēmuma darbiniekiem nevarēja izmaksāt algas.
Ceturtdien pēc plkst. 16.00, kad Diena ieradās Rīgas pasažieru terminālā, pie kuģa bija kapa klusums. Ieraudzījuši preses pārstāvjus, no kuģa iznāca aptuveni divdesmit no 70—80 uz prāmja esošajiem ļaudīm. "Kuģi neatstājam tāpēc, ka esam neizpratnē par mūsu statusu: apķīlājot RJL mantu, ir aizvesti arī visi darba līgumi, nav arī skaidrības par iespējām saņemt algu. Jūtamies pilnīgi neinformēti par notiekošo," saka prāmja servisa direktore Elīna Vārpa. Kuģa apkalpe arī norāda, ka pametot prāmi, viņus varētu vainot darba vietas pamešanā, par ko draud atlaišana. Tā tiktu zaudētas iespējas saņemt neizmaksāto algu un pārējās sociālās garantijas. "Jūtamies kā zivis uz ledus. Pašlaik emocijas ir sakāpušas līdz kaklam, jo darbs joprojām tiek darīts — tīrām spoguli kaut nezinām, vai tajā vēl kāds pasažieris ieskatīsies," saka E.Vārpa. Līdz pat ceturtdienai personāls nebija runājis ar uzņēmuma vadību un pauda neizpratni par tās vienaldzību.
Brīdī, kad Diena runāja ar protestētājiem, E.Vārpu sazvana RJL valdes priekšsēdētājs Jānis Butnors un pauž savu atbalstu. Vēlāk sarunā ar Dienu viņš sacīja: "Es viņu vietā rīkotos tieši tāpat." Šobrīd daļa darbinieku algu ir saņēmuši, kad to saņems pārējie, J.Butnors atturas prognozēt. Viņš saka, ka bankas kontā bijis pietiekami daudz naudas, lai izmaksātu algu, bet dienu pirms paredzētās algu izmaksas kontu nobloķēja. Kā vēl viens pārsteigums J.Butnoram ceturtdien nāca tas, ka pēc degvielas piegādātāja Rinkis OV pieprasījuma no RJL biroja telpām izveda visu mantu, jo RJL uzņēmumam nav atmaksājusi aptuveni 400 000 latu lielo parādu. "Pat papīru viņi mums neatstāja," saka J.Butnors un sola konsultēties ar juristiem.
Rīgas mērs Aivars Aksenoks uzskata, ka šādā finansiālā situācijā valdes pienākums ir ierosināt RJL maksātnespēju, viņa viedokli pauž preses sekretāre Laila Spaliņa. Personālu mērs aicina atstāt kuģi un doties mājās, uz kuģa paliekot vien nepieciešamajam darbinieku skaitam. A.Aksenoks atgādina, ka pēc spēkā esošās likumdošanas valsts maksātnespējīgā uzņēmuma darbiniekiem garantē atalgojuma izmaksu pilnā apjomā.

Izglītībā un kultūrā...

Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/15/05    
- Jānim Kubilim pasniegs balvu par mūža ieguldījumu teātra mākslā. Gadskārtējā Latvijas profesionālo teātru jauniestudējumu skates teātra balvu pasniegšanas ceremonijā Spēlmaņu nakts 23. novembrī balvu par mūža ieguldījumu saņems Jānis Kubilis. Aktieris strādājis Drāmas, vēlāk Nacionālajā teātrī, un viņa talants izpaudies ļoti dažādās lomās teātrī, piemēram – Joske Skroderdienās Silmačos, Pablo A. Kasonas Trešajā vārdā, Mocarts A. Puškina Mazajās traģēdijās, Aleksandrs Hamilkars I. Žamiaka Hamilkara kungā, Fičūrs F. Molnāra Liliomā, Fredis P. Putniņa Paši pūta, paši dega, Braks H. Ibsena Hedā Gablerē. J. Kubilis darbojies arī kino mākslā – piemēram, 1957. gada Zvejnieka dēlā atveidojis Sārtaputnu. 2002. gadā aktieris saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni. 
- Festivāls Pērnavā. Ar Māras Liniņas iestudēto izrādi bērniem ...par Sunīti un Kaķīti Neatkarīgais teātris Skatuve no šodienas līdz nākamajai ceturtdienai piedalīsies Pērnavā notiekošajā Starptautiskajā bērnu un jaunatnes teātru asociācijas (ASSITEJ) festivālā.
- Baltkrievu viduslaiku mūzika. Svētdien Ventspilī, Livonijas ordeņa pilī, pulksten 12 spēlēs viduslaiku mūzikas grupa Stary Olsa no Baltkrievijas. Grupas repertuārā ir baltkrievu tautas balādes un kara dziesmas, baltkrievu renesanses laika komponistu kompozīcijas, kā arī 16. un 17. gadsimta Eiropas viduslaiku mūzika. Grupas mērķis ir rekonstruēt mūzikas autentisko skanējumu, un šā mērķa sasniegšanai mūziķi izmanto senos baltkrievu tautas mūzikas un Eiropas viduslaiku mūzikas instrumentus – lautu, mandolīnu u.c.Dita Eglīte,  NRA  10/15/05    
- Eksperimenti ar publisko masu. Ik pa laikam gadās apmeklēt izrādes, kurās priekšnesuma veidotāji eksperimentē ar skatītājiem – provocē uz līdzdarbošanos vai skatītāju no vērotāja pozīcijas transformē apskates/izpētes objektā. 
Par izrādes dalībnieku ielaušanos skatītāju zonā domāju, aizvadītajā nedēļā Sapņu fabrikā skatoties Olgas Žitluhinas Dejas kompānijas sezonas atklāšanas izrādi. Sapņu fabrikā nav stacionāru skatītāju sēdvietu, un šoreiz bez tām gluži labi iztikām – pirms sākuma uzaicinājumi brīvi pārvietoties telpā ik pa laikam atskanēja arī no megafona. Septiņām horeogrāfiskām miniatūrām katrai bija sava darbības/spēles/dejas vieta. Pirmajā daļā nemanot cits citu nomainīja četri atšķirīgi priekšnesumi. Un nevarēja zināt, kurā vietā tiks izspēlēts nākamais numurs. Taču visaizraujošākā publikas un Olgas Žitluhinas dejotāju saspēle bija vērojama noslēgumā: skatītāju priekšā bija trīs saraksti – dejotāju kombinācijas (piemēram, divi vīrieši, visas sievietes, blondie, plikpaurainie utt.), izteiksmes līdzekļi (ar galvām, ar aizsietām acīm, žestu valodā, spogulis utt.) un mūzikas stili. Skatītāju uzdevums bija izvēlēties no katra saraksta vienu iespēju, dejotāju – improvizēt. Olgas Žitluhinas dejotāji ir profesionāļi un tika ar to galā lieliski. Tā teikt – laiks dejai un provokācijai.
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/19/05    
- Rudens kamermūzikas dienas turpinās. Šodien pulksten 19 Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā koncerts Rudens kamermūzikas dienu ietvaros. Piedalās Sergejs Osokins (klavieres) un Uldis Viesturs Sprūdžs (vijole), programmā Antonio Vivaldi, Otorīno Respīgi, Klods Debisī, Johanness Brāmss. 
- Videofilmas Latvija, mosties! pirmizrāde. Ceturtdien pulksten 18 J. Akurātera muzejā videofilmas Latvija, mosties! pirmizrāde. Filma veidota, lai atcerētos un formulētu savu attieksmi par 1905. gada notikumiem. Atainotā laikmeta autentiskos dokumentus un liecības izspēlē aktieri D. Lūriņa, A. Putniņa, U. Dumpis, K. Auškāps, J. Paukštello, J. Reinis, G. Silakaktiņš, M. Jonovs, A. Strods, V. Daudziņš, A. Mednis, A. Možeiko, bet aktieru tēlotās situācijas komentē eksperti – Jānis Stradiņš, Aivars Stanga, Vija Daukšte, Guntis Kalme, Dainis Īvāns, Dagmāra Beitnere, Viesturs Reņģe, Ilga Apine, Atis Lejiņš, Leons Taivāns, Edgars Mažis u.c. Filmas režisors un scenārija autors ir Ģirts Nagainis. Pirmizrāde J. Akurātera muzejā notiks tāpēc, ka dzejnieks bijis filmā tēloto notikumu aculiecinieks un dalībnieks.
Līvija Dūmiņa,  10/20/05    Studentu zinātniskā konference. Šodien pulksten 14 Latvijas Kultūras akadēmijā sāksies 5. studentu zinātniskā konference. Pēc referātu noklausīšanās pulksten 18 notiks labāko referentu apbalvošana un noslēguma koncerts. 
Nacionālais teātris piedāvā atlaides studentiem. Latvijas Nacionālais teātris sadarbībā ar Latvijas studentu vortālu www.studentnet.lv rīko akciju, kuras laikā līdz šā gada 30. novembrim ikviens Latvijas augstskolas students, uzrādot studenta apliecību, biļetes uz Nacionālā teātra izrādēm varēs iegādāties par puscenu. Būtiski, ka akcija ir saistoša pilnīgi visiem studentiem – arī tiem, kas studē maģistrantūrā, doktorantūrā un neklātienē. Turklāt Latvijas Nacionālais teātris ir vienīgais, kurš, atzīmējot studentu vortāla triju gadu jubileju, piekritis piedalīties šāda veida akcijā un dāvā svētkus studējošiem skatītājiem. Jāpiebilst, ka teātris arī paplašinājis skatītāju apkalpošanas servisu, piedāvājot iegādāties biļetes uz izrādēm ne tikai teātra kasēs, bet arī SIA Biļešu paradīze kasēs Jelgavā, Cēsīs, Ventspilī, Liepājā un astoņās tirdzniecības vietās Rīgā, to skaitā Vāgnera koncertzāles un Latvijas Dailes teātra kasēs.
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/21/05
- Studenti – uz muzeju! Neatkarīgā jau informēja, ka studentu vortāls www.studentnet.lv sadarbībā ar Latvijas Nacionālo teātri dod iespēju iegādāties biļetes uz teātra izrādēm ar 50 procentu atlaidi. Tagad izsludinātajā nākamajā akcijā – Students muzejā piedalās 52 muzeji. Tas nozīmē, ka novembrī, uzrādot studenta apliecību, akcijā iesaistījušos muzejos ieeja būs bez maksas.
- Sākas Berlināle. Šodien pulksten 18 kinoteātra Rīga jaunajā zālē notiek filmu nedēļas Berlināle atklāšana. Filmu nedēļā līdz 27. oktobrim tiek dota iespēja noskatīties septiņas filmas – Uz priekšu, Cuker!, Devītā diena, Labie gadi beigušies, Iracionālais mantojums, Bez skaņas, Neto un Kebab Connection. 
- Kokļu mūzikas festivāla Solaris ieskaņas koncerts. Šodien pulksten 19 kultūras centrā Iļģuciems notiek 10. kokļu mūzikas festivāla Solaris ieskaņas koncerts, kurā piedalās Diāna Klagiša, J. Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas kokļu ansamblis, kā arī kokļu ansambļi Austriņa, Dzītari, Teiksma, Kokļu klubs un apvienotais Rīgas koklētāju ansamblis.
- Karogs oktobrī. Jaunākais literārā mēnešraksta Karogs numurs aplūko literatūras un preses attiecības un šo tēmu analizē Arno Jundze. Viņš apgalvo: " Ja tevis nav plašsaziņas līdzekļos, tevis nav vispār", Anda Buševica pievēršas 100 gramiem kultūras, Aivars Eipurs atceras žurnālu Avots, Viesturs Zanders atskatās latviešu literāro žurnālu pagātnē, bet Ieva Kolmane apskata literatūras un preses romānu. Tekstu nodaļā – Māra Salēja dzejoļi, Lauras Brokānes stāsts, Žannas Kaļņickas stāsti, Jura Kunnosa dzejoļi un fragmenti no Valda Rūjas topošās grāmatas Vai viegli būt teātra direktoram? Vēl Karogs atceras dzejnieku Juri Kunnosu, intervē Žani Priekuli un sveic jubilāru Jāni Rokpelni.
Mēs celsim, celsim, celsim
Arno Jundze,  NRA  10/17/05    Ja celtniecība nesāksies, tad pieminēt Gaismas pili kļūs tikpat nepopulāri, kā aizstāvēt geju gājienu Vecrīgā.
Pērnās nedēļas nogalē Ministru kabinets atbalstījis Kultūras ministrijas priekšlikumu valstij uzņemties gandrīz deviņu miljonu latu ilgtermiņa saistības, kas ļauj cerīgi apgalvot – jaunā Nacionālā bibliotēka būs.
Kultūras iestāžu būvēšanu Latvijā, sākot no 20. gadsimta otrās puses, pavada dīvaina ilgceltniecības liga – tā vien šķiet, ka viegli un ātri lietas prata kārtot vien tie mūsu senči, zemnieki, kas sendienās savā pagastā sameta naudiņu, sanāca visi kopā, un, skat, drīz vien tautas nams bija gatavs.
Tādiem kultūras objektiem kā padomju gados uzceltais Dailes teātris, perestroikas laikā uzmocītais Ogres kultūras nams vai brežņevlaikos iesāktais un tikai pērn pabeigtais Valmieras teātris pieder visi iespējamie ilgbūvēšanas rekordi. Ilgrunāšanas rekordiste nenoliedzami ir Nacionālā bibliotēka. Runas par tās nepieciešamību skanēja jau padomju ēras beigās, tomēr vien viedajiem folkloras večiem – krīvu krīviem – būs zināms tas, ka savulaik, jau ilgi pirms Nacionālās bibliotēkas celtniecības idejas, eksistēja apstiprināts plāns par Akadēmiskās bibliotēkas otrā korpusa celtniecību Lielvārdes ielā. Vienu šķību debesskrāpi tur brašie padomju celtnieki uzstutēja, otra vīzijas droši vien vēl tagad vandās pa nez kura kompartijas kongresa materiāliem.
Tiem, kas par bibliotēkas celšanu jau gadiem runā, būtu pienācis laiks saprast – šīs runas ir apnikušas pat tiem, kam jaunā bibliotēka būs vajadzīga kā zaķim stopsignāls. Uzticības kredīts ir iztukšots. Ja celtniecība nesāksies jau vistuvākajā laikā, tad pieminēt Gaismas pili kļūs tikpat nepopulāri, kā aizstāvēt geju gājienu Vecrīgā. Jo, neraugoties uz "smukās žaketes fenomenu" cilvēkiem piemīt netikums "ilgtermiņā" vērtēt politiķus pēc darbiem.
Latvijas sporta fani allaž ar lielu nepacietību seko mūsu soļotāju panākumiem. Tomēr viņi pat nespēj iedomāties, ka jebkura LNB un LAB bibliotekāre, nedaudz apgūstot tehniku, garajās distancēs bez īpašām grūtībām pārspētu pašu Aigaru Fadejevu. Neviens jau nekad nav skaitījis, cik kilometru garajos pārgājienos pa gaiteņiem, augšup un lejup kāpnēm vai grabošos padomju laiku liftos gluži vai teciņus ik dienu veic Nacionālās bibliotēkas un Akadēmiskās bibliotēkas bibliotekāres. Tomēr reiz derētu izskaitīt – nebrīnītos, ja mūsu bibliotekāri iekļūtu slavenajā Ginesa rekordu grāmatā. 
Tā vien šķiet, arhitekti, kuri savulaik šīs ēkas projektējuši, bijuši apveltīti ar īpašu, viņiem vien saprotamu humora izjūtu, tomēr kā bibliotēkas lietotājs ar pieredzi es varu teikt – tas nav normāli, ka bibliotekāre pēc man nepieciešamās grāmatas rikšo pa četriem gaiteņiem un kāpnēm no pirmā līdz piektajam stāvam un atpakaļ.
To, kā lietām būtu jānotiek, var pārliecināties katrs, kam nav slinkums iekāpt auto un aizbraukt uz Tallinu. Gausie igauņu zēni vēl perestroikas laikos par Kremļa naudu uzbūvēja elegantu nacionālo bibliotēku pašā Tallinas centrā ar vienlīmeņa lasītavām un krātuvēm vairākos stāvos, ar izstāžu un konferenču zālēm, uz kurām pašmāju un skandināvu apspriesties gribētāji tagad pierakstās rindās, ar sakarīgām ēstuvēm un mākslas galerijām... Mūsu kompartijas un galvaspilsētas vadoņi tolaik par katru makti gribēja zem irstošajām Rīgas kāpām padabūt apakšā utopiskos metro tuneļus.
Kamēr Gaismaspils vērojama vien virtuālā formā – Kultūras ministrijas piedāvātajos attēlos –, maigi izsakoties, ļoti problemātiska ir tāda lieta, kā bibliotēku fondu glabāšana un veidošana. Nevienam speciālistam un arī vienkāršam interesentam nav noslēpums, ka nekādām bibliotēku zinātnes prasībām nepiemērotajā Nacionālajā bibliotēkā nav iespēju uzglabāt grāmatas tā, kā tās būtu jāglabā: pareizā temperatūras un gaisa mitruma režīmā, par citām smalkākām niansēm nemaz nerunājot. Ja Vizmas Belševicas nāve atnesa atklāsmi, ka arhīvos atrodama nepilna minūte ar vērtīgiem un izmantojamiem viņu atspoguļojošiem kino un video materiāliem, vai pēc gadiem divdesmit nebūs tā, ka pēkšņi izrādīsies – ir izšķīdušas vai putekļos sabirzušas 20. gadsimta astoņdesmito gadu otras puses un deviņdesmito gadu sākuma avīzes un laikraksti. Toreiz, kad krīzes apstākļos tās dažubrīd tika iespiestas uz ļoti nekvalitatīva papīra, neviens jau nedomāja, kas ar drukātajiem tekstiem notiks pēc gadiem desmit. Tagad par sekām var pārliecināties katrs, kas tolaik pirka grāmatas vai kam saglabājušies to dienu laikraksti.
Kavēšanās ar bibliotēkas celtniecību nav tikai savstarpēju politisku rēķinu kārtošana vai koncepciju sadursme. Nenodrošinot kvalitatīvas glabāšanas apstākļus grāmatām, neatkarīgā Latvija kādudien var nonākt Ginesa rekordu sarakstā kā valsts, kas nav spējusi saglabāt tās bagātības, ko sevī glabā neskaitāmi izdevumi, kuru ne vien ar katru dienu kļūst arvien vairāk, bet kuri arī ar katru stundu kļūst vecāki, trauslāki un īpašu aprūpi paģēroši.
Grāmatas
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/17/05
Arto Pāsilinna. Ādams un Ieva. Tulkojusi Ingrīda Peldekse. Daugava, 2005
Dzīvā klasiķa Arto Pāsillinas vārds kļuvis par somu literatūras simbolu, un Ādamam un Ievai piemīt tās pašas atzīstamās kvalitātes, kas raksturīgas citiem viņa romāniem un tā patīk lasītājiem – neizsīkstošs humors, paradoksālas situācijas, pārsteidzoši sižeta pavērsieni un spraigs vēstījums. Traģikomiskais romāns stāsta par pretstatiem darbā un sadzīvē, kas savstarpēji pievelkas – nevaldāmās juristes Ievas un lēnprātīgā izgudrotāja Ādama attiecībām. Visiem Arto Pāsillinas daiļrades un melnā humora cienītājiem patiks. 
Niks Hornbijs. Kā būt labam. Tulkojusi Astrīda Saulcerīte Cīrule. Zvaigzne ABC, 2005
Šī gan nav padomu vācelīte, ko izlasot par labu cilvēku kļūs katrs, kā varētu spriest pēc grāmatas nosaukuma un vizuālā noformējuma, bet gan romāns par bērnu un vecāku attiecībām. To caurvij izsmalcināta ironija, jo autors sirsnīgi smejas gan par vienmēr perfektajām un paštaisnajām sievietēm, gan par vīriešiem, kuri neprot uz sevi paraudzīties ar skatu no malas – citu cilvēku acīm. Tāpat viņš ironizē par uzstādītajiem augstajiem ideāliem ģimenes dzīvē un karjerā, ticību personības pēkšņām un brīnumainām pārvērtībām, par galveno izvirzot jautājumu – ko nozīmē būt labam cilvēkam?
Benita Smilktiņa. Ilūzijas un spēles. Laika zīmes 50.–70. gadu īsprozā. Zinātne, 2005
Grāmatas izpētes objekts ir pagājušajā gadsimtā tapusī īsā proza: – stāsts un novele – kā sarežģīta un pretrunīga laika rakstniecības procesa sastāvdaļa un lieciniece. Pētījumā raksturots laikmets, idejas un formas, kā arī ietverti atsevišķi raksti par Zigmunda Skujiņa, Regīnas Ezeras, Miervalža Birzes, Alberta Bela, Andra Jakubāna literāro devumu apskatītajā laika periodā un arī ārpus tā. 
Dīpaks Čorpa, Deivids Saimons. Septiņi garīgie jogas likumi. Tulkojusi Anete Začeste. Arka, 2005
Grāmata tiem, kas vēlas iegūt lokanību, līdzsvaru, muskuļu tonusu, izturību, mieru un vitalitāti ar jogas palīdzību. Praktiski padomi miesas, prāta un dvēseles dziedniecībai, kas, kā raksta Dr. Veins Daiers, "izved jogu no noslēpumainības un atklāj brīnišķīgo praktisko nodarbību pasauli". 
Aleksandra Mariņina. Līdzautori. Tulkojis Haralds Šēnknehts. Tapals, 2005
Kārtējais krievu detektīvu rakstnieces romāns vēsta par uzņēmēja Jegora Safronova nesen apprecētās sievas slepkavību. Tā notikusi viņas dzīvoklī, un Nastjai Kamenskai ir aizdomas, ka šajā noziegumā vainojams neviens cits kā nogalinātās vīrs. Tikmēr populārās kriminālromānu sērijas trīs līdzautorus, kas publicējas ar pseidonīmu Vasilijs Boguslavskis, piemeklē dīvaini negadījumi – automašīnai izsisti stikli, pie durvīm novietota spridzekļa mulāža. Šķiet, ka abas lietas ir pilnīgi nesaistītas, bet varbūt tomēr ir gan?Izstādes
Maija Rudovska,  NRA  10/18/05     
- Gētes institūtā līdz 17. novembrim aplūkojama Jensa Lībhena (1970) fotogrāfiju izstāde Politika & māksla – māksla & politika: mākslinieki un viņu darbi Vācijas Bundestāga ēkās Berlīnē. Jensa Lībhena izstāde uzdod jautājumu par mākslas funkciju publiskajā telpā un tās attiecībām ar politiku. Ierosmi izstādei devis jaunās Reihstāga ēkas mākslinieciskais iekārtojums deviņdesmito gadu beigās, kad tā radīšanai tika izstrādāta noteikta koncepcija. J. Lībhens fotografējis gan darbu tapšanas procesu, gan pašus māksliniekus. Gētes institūta izstāde piedāvā 40 fotogrāfijas no dažādām Bundestāga ēkām. 
- Jaņa Rozentāla un Rūdolfa Blaumaņa muzejā aplūkojama Alvila Rozentāla (1961) gleznu izstāde. A. Rozentāls ir ievērojamās Rozentālu dinastijas pēctecis, Latvijas Mākslas akadēmijā studējis interjera dizainu. Kopš 1985. gada dzīvo un strādā Valmierā, kur projektē un īsteno interjera un grafiskā dizaina projektus sabiedriskajiem un privātajiem pasūtītājiem. Izstādē aplūkojamas jaunākās Alvila Rozentāla gleznas eļļas tehnikā – Valmieras novada ainavas un klusās dabas. Viņa darbi ir reālistiski, atbilstoši latviešu klasiskās ainavu glezniecības tradīcijām.
- Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejā apskatāma Lietuvas jaunās tekstilmākslas izstāde. Izstāde atklāj tendenci aktualizēt saistību starp iepriekšējām paaudzēm un mūsdienu sabiedrību. Senais un tradicionālais – apģērbu motīvi un tehnika (izšuvumi, šuvumi, aušana) – tiek pārvērsts mūsdienīgā mākslas valodā. Mākslinieki noliedz utilitāro pasaules uzskatu attiecībā uz tekstilobjektiem, lietojot tekstila materialitāti kā spēcīgu ieroci idejas atklāsmē. Līdztekus tādiem sen pazīstamiem tekstilmateriāliem kā vilna un kokvilna, zīds un lins mākslinieki sākuši interesēties arī par netradicionālajiem: polietilēnu, neilonu, silikonu, metālu, stiepli, pat pārtikas precēm: šokolādi, cukuru, pastu u. c. Izstādē piedalās Laima Oržekauskiene, Lina Jonike, Felikss Jakubausks, Loreta Švaikauskiene, Jolanta Šmidtiene, Aušra Kleizaite, Severija Inčirauskaite-Kriaunevičiene, Egle Ganda Bogdaniene, Žīdre Ridulīte, Almira Veigele, Danute Valentaite, Jūrate Petruškevičiene, Vita Gelūniene. Attēlā – Aušras Kleizaites darbs. 
- Liepājas Vēstures un mākslas muzejā piektdien savā 90 gadu jubilejā tiks sumināta latviešu tekstilmāksliniece Erna Ošele. Izstādi Baltā šovasar varēja iepazīt Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejā. "(..) Nepārtrauktība. Spēks. Skola. Visas šīs pazīmes cieši saistītas, savijušās, katrā dzīves posmā citādi izteikušās, bet allaž viena otru pavadījušas, balstījušas, attīstījušās un pilnveidojušās Ernas Ošeles radošajā, sabiedriskajā un pedagoģiskajā darbā," – tā mākslinieci raksturo Ingrīda Burāne.
- Thames&Hudson 2005. gada oktobrī laiž klajā grāmatu Techno Textile 2 (autori – Sāra E. Bredoka-Klārka un Mērija O"Mahonija), kurā iekļauta arī Pētera Sidara instalācija Kaislības, kas veidota karstās līmes tehnikā. Grāmata Techno Textile 2 ir veltīta revolucionāriem materiāliem un mākslas darbiem dizainā un modē. Tik ievērojama starptautiska atzīšana māksliniekam nav pirmo reizi – Pētera Sidara eksperimentālā kompozīcija no optiskās šķiedras Saule tika reproducēta arī grāmatā Techno Textile 2010 (Thames&Hudson, 1994).Daži maisi grāmatu
Arno Jundze,  NRA  10/18/05    Astotie Rīgas Grāmatu svētki laimīgi izskanējuši un kļuvuši par vēsturi. Diezin vai ir kāds pamats apgalvot, ka tie neizdevās, tomēr aktuāls ir jautājums par to, vai Rīgas Grāmatu svētki bija liela veiksme.
Svētku zīmolu nenoliedzami ietekmē apstāklis, ka grāmatu izdevēji no gada uz gadu tiek mētāti no vienas telpas uz otru: Skonto halle, Kongresu nams, Ķīpsala, bet šoreiz – bijusī Rīgas domes ēka Valdemāra ielā 3. Lai gan nevarētu teikt, ka telpa bija no tām sliktākajām, tomēr principā šāda ceļošana par labu nenāk. Konservatīvos grāmatu pircējus nekas tā nepriecē, kā stabilitāte. Šķiet, drīz būs izaugusi paaudze, kas nav pieredzējusi Parakstāmās literatūras un Rakstnieku grāmatnīcas laikus, tomēr atmiņas par šiem iestādījumiem joprojām ir dzīvas un neizdzēšamas. 
Arī no praktiskā viedokļa kaut ko rīkot vecajā domes ēkā Valdemāra ielā nebūt nav labākais variants. Darbadienās – mūžīgie korķi un haoss, brīvdienās – it kā klusāk, bet apmeklētājiem nav, kur atstāt savus auto. Var jau teikt – tuvumā ir gan pazemes piramīdas, gan ielu stāvvietas, bet ko tad, ja īsti neorientējies galvaspilsētas transporta shēmu haosā, kuru ar loģiku nespēj pievārēt pat transporta kustības eksperti. Šogad, tāpat kā citus gadus, svētku apmeklētāju skaitā netrūka laucinieku, un viņiem šī problēma ir īpaši aktuāla. Turklāt adrese Valdemāra iela 3 nozīmē automātisku izdevniecības Zvaigzne ABC svītrošanu no līdzdalībnieku saraksta, jo jābūt taču ar īpaši greizu loģiku apveltītam, lai namā iepretim Zvaigznes ABC lielajai grāmatnīcai pārdotu savu produkciju ar īpašām atlaidēm. No pircēja viedokļa raugoties, nezinu, kuram gan tas ir izdevīgi, ja ietekmīgākais apgāds Latvijā atkal palicis aiz borta.
Vērojot notiekošo, tā vien šķita – lai gan svētki nes Rīgas nosaukumu, Rīgas tēviem par šo pasākumu īpašas intereses nav. Ja tāda būtu, gan jau atrastos gan iespējas ierādīt labākas telpas, gan arī kultūras programma būtu bagātīgāka, kā tas noticis citus gadus.
Sestdienas nagla nenoliedzami bija Laimas Muktupāvelas romāna MĪLA. Benjamiņa atvēršanas svētki. Par šo pasākumu var teikt – viss bija lieliski, izņemot apskaņošanu, kas mira varoņa nāvē, pasākumam pat īsti nesākoties, un nepiemēroto telpu. L. Muktupāvelas talanta cienītāji bija speciāli braukuši no visas Latvijas, domes vestibils bija pārpilns, bet, cik viņi no labi iecerētā šova dabūja redzēt un dzirdēt, tas ir jautājums, uz kuru šo rindu autoram nav atbildes. Viņš, neraugoties uz saviem pietiekami raženajiem auguma parametriem neredzēja un nedzirdēja neko. Diezin vai notikušajā būtu vainojams režisors vai L. Muktupāvela. Vienkārši, ja kāds iedomājas sarīkot kioskiem pieblīvētā domes vestibilā vēl arī prezentāciju, tad, atnākot dažiem simtiem skatītāju, jāpriecājas, ka drūzmā neviens nav nospiests, un jācer, ka lieliskajai autorei, dalot autogrāfus, no rakstīšanas roku nesavilka krampī.
Runājot par pārējiem pasākumiem, tie savā vairākumā nebija domāti ekonomiski aktīvajai pircēju daļai: ja neņem svētdienas bērnu rītu, tad pamatā pensionāriem vien. It kā jau grāmatizdevēji gadiem runā par to, ka lasītāji novecojot, bet neredzu, ka viņi domātu par to, kā piesaistīt auditoriju vecumā no 25 līdz 55 gadiem – tos, kas pelna, ir ekonomiski aktīvi un galu galā varētu kļūt par galvenajiem mūsdienīgas literatūras noņēmējiem. Interesanti, kam mūsu izdevēji grasās pārdot savas grāmatas pēc gadiem desmit?
Šajā sadaļā uz svētkiem liktās cerības tika pilnībā piepildītas. Protams, vienmēr var gribēt kaut ko vēl lētāk, bet par velti mūsdienās dod tikai sieru peļu slazdā.
Apmeklētāji svētkos iepirkās aizgūtnēm. Šķiet, bankas, kas piedāvā saviem klientiem overdraftus, var gavilēt. Savām acīm redzēju, kā simpātiska kundzīte no Atēnas stendiem grāmatas pirka nevis pa vienai vai divām, bet pilniem iepirkumu maisiņiem. Lai gan grāmatu cenas, kā viss šajā pasaulē, pieaug, iegādāties karstos latviešu literatūras jaunumus – Gundegas Repšes Brāli, jau pieminēto L. Muktupāvelas MĪLA. Benjamiņa, Zigmunda Skujiņa Rakstu 2. sējumu u. c. – par visai pieņemamu naudiņu, salīdzinot ar cenu veikalos, bija iespēja, ko daudzi labprāt izmantoja. Trīs aktuāli daiļdarbi svētkos maksāja apmēram tikpat, cik divas grāmatas veikalā. Tāpat visai vilinoša iespēja bija par lētu naudu nodrošināties ar lieliskiem iepriekšējo gadu izdevumiem, kas veikalos vairs nav nopērkami: cena – no dažiem santīmiem līdz pāris latiem par cietos elegantos vākos izdotu, plēvē iesaiņotu kvalitatīvu daiļdarbu, kuru nav kauns ne pašam lasīt, nedz arī draugam uzdāvināt.
Žēl tikai, ka svētkos nebija pārstāvēti visi Latvijas lielākie apgādi, jo pieļauju, ka Zvaigznes ABC, Kontinenta, AGB un citu līdzdalība pasākumā tos pārvērstu par izsmalcinātas baudas seansu visiem iepirkties kārajiem lasītājiem.MOMA kolekcijā Vijas Celmiņas darbi 
Sanita Upleja,  Diena  10/18/05    Dāvinājumā, ko Ņujorkas modernās mākslas muzejs (MOMA) nule saņēmis, ietverti arī 18 pasaulē pazīstamās latviešu izcelsmes ASV mākslinieces Vijas Celmiņas darbi. Kopējā dāvinājuma vērtība ir 50 miljoni ASV dolāru. 
Kā vēsta laikraksts The New York Times, uzņēmēja Edvarda Broidas 174 laikmetīgās mākslas darbu kolekcijā, kas nodota muzejam, ir V.Celmiņas trīs gleznas, trīs skulptūras, astoņi zīmējumi un četras grafikas. 
Laikraksts īpaši izceļ mākslinieces fotogrāfijās balstītos gleznojumus — divus (militārā lidmašīna un šaujošs revolveris) no 60.gadiem un vienu 2002.gadā tapušo zirnekļa tīkla gleznojumu. 
Līdz šim MOMA kolekcijā atradās tikai viena V.Celmiņas glezna, ko muzejam bija dāvinājusi Šveices UBS banka pagājušajā gadā, un četri zīmējumi.

Trešā ienesīgākā pasaulē
Arno Jundze,  NRA  10/20/05    Kultūras ministre Helēna Demakova šoruden, šķiet, darījusi visu, lai par kultūras problēmām runātu pat tie, kam ikdienā ar augsto mākslu nav nekāda sakara. Gadiem nekustinātais algu jautājums, vērienīgie un plašas diskusijas izraisījušie jaunceltņu projekti daudzus pārsteiguši nesagatavotus. Paralēli tam tiek gatavota Pārsteidzošā Latvija – lielākais Latvijas kultūras uznāciens uz vecās Eiropas skatuves kopš neatkarības atgūšanas. 
– Kas ir tas, ko nezinām par Pārsteidzošo Latviju?
– Ārkārtīgi liela franču žurnālistu interese. Braucot ar Valsts prezidenti pa Aizkaukāza valstīm, runāju ar viņas preses sekretāri. Nu, nevar prezidente atbildēt tikai uz franču žurnālistu jautājumiem, jālaiž arī citi pie vārda! Šis ir jau trešais franču uzlidojums. Vasarā arī man bija iespēja ar viņiem tikties. Atbrauca kādi desmit viņu lielāko izdevumu pārstāvji Le Monde, Figaro... Viņi te daudz ko redzēja un daudz ko slavēja, īpaši baleta izrādes, teica, ka tās ir kaut kas unikāls. Laikam jau Francijā līdz šim par mums priekšstats nav bijis visai glaimojošs, ja jau katrs, kas atbrauc, brīnās, cik te skaisti. Mēs esam viņiem atklājums, bet lai tik atklāj. Tāpēc arī nosaukums – Pārsteidzošā Latvija.
– Kā jūs raksturotu programmu?
– Pasākumu klāsts būs milzīgs. Dažus gribu izcelt īpaši, jo tās bija manas korekcijas programmā un par tām nekaunos. Vienmēr saku – politiķi nedrīkst iejaukties, tomēr tie ir drīzāk politiski pasākumi. Pārējo darīja profesionāļi, franču pusei bija pēdējais vārds. Viņi izvēlējās, kurus māksliniekus un kādas izrādes rādīt. Mēs koordinējām un informējām. 
Man bija ļoti svarīgi, lai būtu Okupācijas muzeja ekspozīcija Konā, Normandijā. Tas ir muzejs, kas veltīts sabiedroto izcelšanās dienai Normandijā Otrā pasaules kara laikā, ar ļoti atraktīvu ekspozīciju. Katru gadu ap 500 000 apmeklētāju, tas ir pelnošs muzejs. Esmu ļoti gandarīta, ka tur būs mūsu Okupācijas muzeja ekspozīcija, un arī Valsts prezidente turp dosies. Lietas, par kurām daudzi nezina un negrib zināt – Latvijas okupācija, parādīsies medijos un, pateicoties mūsu prezidentei, tik ātri no tiem nepazudīs.
Otrs pasākums ir 7. novembra konference Francijas Nacionālajā F. Miterāna bibliotēkā. Vienojāmies, ka tur rādīsim arī mūsu bibliotēkas projektu, jo tas ir mūsu lielākais un ambiciozākais 21. gadsimta projekts. Būs klāt arī prezidentes kundze, Gunārs Birkerts un citi. Man patīk, kā saka Viktors Avotiņš – tas ir vienīgais futūristiskais projekts, kas iemiesojis atmodas idejas, jo ne literatūrā, ne citās mākslas jomās par šo laiku nekas monumentāls un paliekošs nav tapis. Šis projekts ir mūsu metaforu pilns, kāpēc tās neparādīt?
– Kas vēl šajā projektā ir tas, kur nācās izrādīt iniciatīvu?
– Izvēlējos producentu. Ierēdņi nespētu šo darbu paveikt tik kvalitatīvi, jo viņiem ir daudz citu pienākumu. Manuprāt, mums ir producents, kas atbilst jaunajam operas logo – vulkānam, tā ir Leonarda Ķestere. Jūtu līdz arī Ērikam Stendzeniekam un viņa Runājošajiem akmeņiem. Šo projektu finansē Ekonomikas ministrija. Bija svarīgi, ka viņi to uzņēmās, jo viņiem ir pieredze ar Expo. Saviem spēkiem mēs diez vai tiktu galā. Kad pārņēmu ministriju, laikmetīgā māksla projektā netika pārstāvēta. Runājot ar Francijas pārstāvjiem, uzņemot viņus pie sevis mājās, izdevās pārliecināt par laikmetīgās mākslas nepieciešamību. Mums ir ļoti labas izstādes Strasbūrā, var teikt, vidējās paaudzes smagā artilērija. Bet pats lielākais prieks, ka Le Platto būs Katrīna Neiburga. Tā ir īstā vieta, kur viss rūgst un vārās. 
– Jūs runājat par īstajām vietām. Francijas latvieši vairākkārt teikuši, ka Francijā, kas ir kultūras pārsātināta, lai gūtu panākumus, jāuzstājas pareizajās vietās. 
– Jā! Tas ir ļoti svarīgi. Nav šaubu, ka leļļinieks Arnolds Burovs jau sen bija pelnījis filmu programmu Pompidū centrā. Tomēr labi, ka šāds festivāls ir un ka, pateicoties tam, šī filmu programma būs vienā no pasaules mākslas epicentriem. Kā par šīm paralēli notiekošajām programmām saka Inta Ruka – kauns nav! Žēl tikai, ka pašai neizdosies redzēt un būt klāt visos pasākumos. Protams, uz atklāšanu es došos, bet darba ir tik daudz... Kā teica Repšes kungs – diemžēl kultūras ministre nav tik maiga un garīga būtne, kā viņai pienāktos būt. Apliecinu, ka turpināšu būt kareivīga būtne un cīnīšos ar tehnokrātiem. 
– Vai ir pārliecība, ka Pārsteidzošā Latvija izdosies?
– Projekts jau ir izdevies. Par to atbild trīs ministrijas: Kultūras, Ekonomikas, Ārlietu, bet laurus neviens nedrīkst piesavināties, jo tā bija Valsts prezidentes ideja, ar kuru viņa nāca klajā pirms četriem gadiem (2001), uzrunājot prezidentu Širaku. Prezidentes ieguldījums kultūrā ir ļoti liels. Man vairākkārt ir nācies būt klāt Vairas Vīķes-Freibergas valsts vizītēs ārzemēs. Viņa allaž ir uzsvērusi mūsu bibliotēkas projektu, tagad arī koncertzāles projektu. Droši varu teikt – citiem tādas prezidentes nav, un dažs labs vecajā Eiropā mūs par to apskauž.
– Mani kaitina, ka Latvijā kultūra tiek pasniegta kā bāla un lūdzoša, nevis nopietna nozare, kas dod lielu ieguldījumu tautsaimniecībā.
– Tā ir arī Kultūras ministrijas neizdarība. Pirmo reizi esam ielikuši jaunajās kultūras politikas vadlīnijās ļoti svarīgu tēzi – kultūra nav patērējoša nozare. Nav tikai eksistenciālais un garīgais, ļoti svarīgs ir tieši ekonomiskais aspekts. Esam ieplānojuši 14. decembrī konferenci par kultūras ieguldījumu ekonomikā. Tas līdz šim nav novērtēts. Kultūras ideologi bijuši lūdzēju lomā. Stereotipi jālauž un jāparāda, kāda ekonomiskā atdeve ir kultūrai. Jāparāda, piemēram, cik naudas Latvijā Operas festivāla laikā atstāj ārzemnieki – vismaz pusotra miljona latu. Vienubrīd tā bija Nacionālās operas gada dotācija. Opera valstij ienes nesalīdzināmi vairāk nekā patērē. 
Tāpat daudzie festivāli ārpus Rīgas. Kaut vai Dailes teātra izbraukums šovasar Stāmerienā – tur taču visi ēda, iepirkās... Ekonomiskā atdeve ir ļoti liela, bet to ierasts neredzēt un runāt tikai par iztērēto. Kultūras industrija līdzās ieroču tirdzniecībai un farmācijai ir viena no trim ienesīgākajām pasaulē. To nevar reducēt tikai uz izklaidi, šajā industrijā vieta ir nopietnajai kultūrai. No kurienes tad nāk popmūziķi vai ierakstu industrijas profesionāļi – gandrīz katram ir mūzikālā izglītība.
Ar to es gribu teikt, ka bieži lietotais izteikums "ir jāmaina sabiedrības un politiķu attieksme" patiešām ir attiecināms uz kultūras jomu. Pārāk ilgi kultūra ir uzskatīta par kaut kādu greznuma nieciņu, par brošu, ko piespraust izejamam tērpam. Bibliotēkas un koncertzāles projekti kultūru pacels pilnīgi citā līmenī, tai radīsies jauna redzamība un acīmredzama ekonomiskā atdeve – kā enkura objektiem to apkārtējās teritorijas attīstībai un kā tūristu magnētam. Diemžēl politiskie konkurenti nesnauž, un mēģinājumi šīs ilgtermiņa investīcijas visā tautsaimniecībā populistiski pretstatīt kādai konkrētai sociālai problēmai ir aktualizējušies, šķiet, vēlēšanas gaidot. Tomēr patiesība ir tāda – ja, piemēram, koncertzāli būvējam kā igauņi ar ilgtermiņa finansējuma plānu 25 gadiem, tad koncertzāles nebūvēšana ļautu no budžeta finansētās algas un pensijas palielināt par 25 santīmiem. Diez vai kāds apgalvotu, ka šāds palielinājums atrisinās sociālās problēmas valstī. 
Tāpēc es ceru, ka vairs nebūs jāpiedzīvo tik bezjēdzīga valstisku jautājumu pārvēršana populistiskā teātra izrādē, kā to Nacionālās bibliotēkas projekta gadījumā darīja Jaunā laika ministri. Ko vien vērti bija man adresētie divi pārmetumi, ka Repšes kungs par bibliotēkas projektu "nekā nezina" un ka manis piedāvātie risinājumi celtniecības sākšanai esot "sasteigti". Atvainojiet, bet visa Latvija zina par Nacionālās bibliotēkas projektu, tāpat arī to, ka šis projekts ir novilcināts jau kuro gadu. Beidzot ir jāsāk celt. Sēta būvlaukumam ir jau apkārt.
– Ir pagājis mēnesis kopš vēsturiskajiem septembra konferences paziņojumiem par kultūras darbinieku algām. Kā attīstās situācija?
– Kā jau Ministru prezidents solīja, ieplānots paaugstināt algas no 1. janvāra. Budžeta projektā ir vairāk nekā astoņi miljoni latu palielinājums kultūrai – viss solītais, kā arī pedagogu algas. Nevar, protams, gaidīt, ka visiem uzreiz algas dubultos, to citos sektoros strādājošie vienkārši nesapratīs, bet tomēr kāpums ir nopietnāks nekā citās jomās. Viss notiek.
– Ar algām ministra darbs nebeidzas. Ko izdevies paveikt pēc septembra?
– Veicam institucionālo auditu Latvijas koncertdzīvei, skatīsimies, kā varam uzlabot situāciju. Neraugoties uz spožu notikumu pārpilnību, koncertdzīve Latvijā nav īstajā līmenī. Kopš 1997. gada valdības nevarēja izkustināt teātru juridiskā statusa vezumu. Beidzot šis jautājums ir atrisināts. Teātri no 1. decembra kļūs par kapitālsabiedrībām. Ceru, ka izdosies Ministru kabinetā nokārtot līdz galam aktieru minimālo darba algu (Ls 270) jautājumu. Nesaprotu, kāpēc tas jau sen nav izdarīts, ja Teātra darbinieku savienība par to gadiem cīnījusies, arī aktieru mūsu mazajā valstī ir tikai daži simti. 
Līdzīgi varētu apskatīt visas kultūras jomas. Esmu gandarīta, ka Latvijā beidzot uzņem nevis vienu, bet piecas spēlfilmas. Tā nav bijis kopš Rīgas kinostudijas ziedu laikiem. Kustība ir, un man liekas, ka to vislabāk jūt lauku bibliotēkās, kas šogad beidzot ir saņēmušas datorus. Un būs vēl! 
– Pēc Mērfija likuma, sakustinot gadiem ielaistu problēmu kalnu, atklājas negaidītas lietas. Paveikt visu vienā elpas vilcienā nav iespējams. Kas ir tas, kam vajadzēs ķerties klāt pēc gada vai diviem?
– Esmu noskaņojusies ar pilnu spēku strādāt līdz vēlēšanām, bet nezinu, cik ilgi vienam cilvēkam vispār ir iespējams to pavilkt. Slodze, psiholoģiskā pretestība un arī politiskā greizsirdība ir milzīga. Nezinu, cik ilgi iespējams ēst tikai sabiedriskajā sektorā, cik ilgi ģimene būs ar mieru mani redzēt pārnākam no darba tikai nakts stundās. 
Nopietnākais, kas nav risināts: E. Repšes valdības laikā tika apturētas investīcijas. Protams, bija arguments, ka esot jāpēta K. Pētersones blēdības, kas, manuprāt, ir neizdevies joks. Bet viņiem bija iespēja sastādīt divus budžetus! Labi, 2003. gadā visu noņēma, bet bija taču arī 2004. gada budžets. Tur nebija ne santīma!
Gada laikā esam sakārtojuši Valmieras teātri, kuru būvēja jau no astoņdesmitajiem gadiem. Mēs padarīsim par pasaules klases ēku Dailes teātri, pateicoties gaidāmajam NATO sammitam. Kopā ar Valsts nekustamā īpašuma aģentūru, sāksim sakārtot Jaunā Rīgas teātra un Lielās ģildes ēku. Jaunbūves jāceļ, jo, kā teica mans padomnieks Edmunds Krastiņš, kopš cara laikiem Rīgā ir uzcelta tikai viena kultūras celtne – Dailes teātris. Tomēr jāsaglabā arī esošie objekti. 
Oponenti pārmet – Kultūras ministrija kļūstot par celtniecības ministriju. Nav taisnība! Jaunceļamās ēkas, tāpat kā esošās, jānodod Finanšu ministrijai. Tikai tad iespējama sakustēšanās. Kultūras ministrijai nav vēlmes sēdēt uz īpašumiem. Šāda attieksme būtībā ir iespējamu blēdību perēklis, ja katrs savā kaktiņā nepārredzami darbojas. Tikai pateicoties tam, ka mēs īpašumus nododam Finanšu ministrijai, varam runāt, es atkārtoju, par Jauno Rīgas teātra remontu, par Lielās ģildes remontu. 
– Jūs daļēji atbildējāt uz nākamo jautājumu. Neatkarīgā saņem satrauktu lasītāju jautājumus – ko H. Demakova dara ar Kultūras ministrijas īpašumiem? Baumas un sazvērestības teorijas ir dažādas. Kāda ir jūsu atbilde? 
– (Iesmejas.) Nu, redzat, es jau jums pati bez prasīšanas visu izstāstīju. Mana atbilde šīm baumām ir – te nekas nenotika! Sabiedrība noskatījās, kā ēkas grūst. Finanšu ministrijai ir reāls naudas segums un iespēja vajadzības gadījumā ņemt kredītu ēku sakopšanai. Īpašumu nodošana ir tikai loģiska. Reiz vajadzēja izšķirties par to, ko igauņi izdarīja jau 90. gadu vidū. Domāju, ka bijis politiskās gribas trūkums un, iespējams, kādas dokumentāli nepierādāmas šeptēšanās ministrijas administratīvajā līmenī. Uzsveru – administratīvajā, nevis politiskās vadības līmenī.
– Vai nav bail, ka pirms vēlēšanām varētu uzpeldēt politisko konkurentu inspirēti pastāsti, par, piemēram, brūkošo muzeju saimniecību?
– Darbs noris ar vairākiem nacionālas nozīmes muzejiem. Sākta muzeju krātuvju izbūve Pārdaugavā. Ārzemju mākslas un Vēstures muzeju tuvākajos gados pārvietos uz biržu. Desmit gadu laikā paredzēts sakārtot Rīgas pili. Valsts ir sasniegusi zināmu turību, tomēr nevar prasīt no nodokļu maksātājiem, lai viss notiek uzreiz. Pienāks kārta visiem. Tas, ka ēkas būs Finanšu ministrijas pārziņā, procesu tikai veicinās. Kamēr muzeji pieder trūcīgajai Kultūras ministrijai, tie vienkārši pamazām brūk. Strādāju gadu, man nav bail, ka pirms vēlēšanām kaut kas sensacionāli uzpeldēs. Man ir par ko atskaitīties, nevaru atbildēt par visu, kas nav izdarīts tik daudzu valdību laikā.
Kā runāja ķermenis
Iliāna Veinberga,  NRA  10/21/05    Lielākā daļa mākslinieku ir jauni gan vecuma, gan izstāžu pieredzes un atpazīstamības ziņā
Jau piekto gadu ar galerijas Bastejs svētību notiek radošā darbnīca, kurā aicināti piedalīties jaunie profesionālie mākslinieki. Arī šogad ar jaunās figuratīvās glezniecības lozungu tiek pulcināti radoši cilvēki, kam ir ko teikt par tēmu Ķermeņa valoda. Izstāde apskatāma līdz 26. oktobrim.
Visnotaļ svētīga ir vēlme meklēt vai varbūt – parādīt jau atrastos jaunos māksliniekus, kas ieguvuši profesionālu izglītību. Tieši šādas izstādes ir unikāla iespēja iepazīt vietējās mākslas potenciālu un mēģināt prognozēt to spēku un virzienu, kādā tas izvērsīsies. Priecē sponsoru līdzdalība, liecinot, ka kultūru atbalsta ne tikai firmas, kas tādējādi spodrina savu tēlu, bet arī ar kultūru tieši saistītas nozares (šo izstādi atbalsta piecas izdevniecības, mākslas veikali un žurnāls, kā arī mākslas institūcijās strādājoša privātpersona).
Nedaudz mulsina konkursa uzstādījums – jauns ir mākslinieks līdz 35 gadiem. Pret to ir jāizturas kritiskāk. Nevis nodzīvoto gadu skaitam, bet gan aktīvās darbības sākumam, pirmajiem soļiem sabiedriskās atpazīstamības virzienā vajadzētu kalpot par kritēriju, lai uz kādu autoru varētu attiecināt jaunā mākslinieka statusu. Izstādē redzami darbi, kuru autoriem jau ir bijušas personālizstādes, līdzdalība citās izstādēs, izveidojusies sadarbība ar galerijām, tomēr, par laimi, lielākā daļa mākslinieku tomēr ir jauni gan vecuma, gan izstāžu pieredzes un atpazīstamības ziņā.
Par līdzīgu sīku neveiklību varētu uzskatīt arī tēmas neatbilstošu interpretāciju dažu mākslinieku darbos. Jo figurāls (figuratīvs?) ir saistīts ar figūru, kas savukārt tiek skaidrota caur ķermeņa izpratni, neaizmirstot, ka ķermenis attiecas uz cilvēka vai dzīvnieka apveidu. Protams, ainavas, priekšmeti, augi vai tik abstraktas lietas, kā gaisma, krāsa, var tikt interpretētas kā ķermenis (ģeometrija), taču tās valodas pašvērtīgums ir visai nosacīts. Izstādes kontekstā, kurā lielākā daļa darbu tomēr apspēlē cilvēka ķermeņi kā izteiksmes līdzekli, šie abstraktie izņēmumi neveido vienotu idejisku pretspēku, tādējādi esot nekas vairāk kā atsvaidzinoši (vai mulsinoši?) iestarpinājumi kopējā ainā.
Tā kā izstādē mākslinieki varēja pieteikt ne vairāk par trim darbiem, nav pārsteigums, ka autoru ir daudz, arī gleznu daudz, tās ir daudzveidīgas un izvietotas ļoti blīvi. Attiecīgi nevajadzētu būt pārsteigtiem, ja apziņa upurēs atsevišķu autoru vārdus par labu kopējās masas noskaņai. 
Izstādes kontekstā iespējams izdalīt trīs darbības virzienus. Mākslinieki meistari strādā ar klasisku attieksmi pret formu (šajā kategorijā ietilpinot visus, kam var nolasīt personīgo rokrakstu – tajā pašā laikā novatorisms viņu darbos ir visai nosacīts). Mākslinieki citētāji savos darbos izmanto jūgendstila, romantisma, ekspresionisma, kubisma vai tamlīdzīgu estētiku; pseidomūsdienīgie mākslinieki tuvinās laikmetīgam (individuālam) izteiksmes veidam, visbiežāk gan ar aktīvi uzrunājošu (uzbrūkošu?) saturu vai plakātisku, komiksveidīgu attēlojuma veidu. Šajā aspektā visveiksmīgākais, lai arī sniedzot ne tālāk par 20. gadsimta 70. gadiem, ir Kristians Brekte. Viņa XXX uzrāda formālas un saturiskas (kustību simbolika) kvalitātes, kuras var atļauties tikai t. s. mūsdienās tikai t. s. jaunais dusmīgais autors. 
Darbu masā izceļas divas iezīmes – tieksme lietot simbolus (nejaukt ar ķermeņa valodas vispārsaprotamām zīmēm!) un piesardzība. Gleznas formāli ir kvalitatīvas, labas, tāpat redzama rokrakstu daudzveidība. Taču ar šo izstādi mākslas robežas netiek pabīdītas ne pa soli uz priekšu. Šķiet, ka šī mākslinieku paaudze netraucēs iepriekšējai turpināt dominēt. Jo kad tad vēl, ja ne tagad – laikā, kad neveiksmes var norakstīt uz jaunību un studijām, varēs atļauties eksperimentēt un paplašināt robežas. Izmēģināt to, ko vēlāk nevarēs laika, un atbildības ierobežojumu dēļ.

Humorā...

Par ko smejas latvieši?
Santa Raita,  NRA  10/15/05    Apgāžot mītu par latviešiem kā tautu, kurai trūkst izteiktas humora izjūtas, komēdijas Alu cilvēks izrādē kinoteātrī Rīga publika smējās, pie krēsliem turēdamās. Likumsakarība vai izņēmums – uz šo jautājumu atbildes sniedz latviešu humoristikas profesionāļi.
Komentējot tēmu, par ko uzjautrinās mūsdienu latvietis, televīzijas raidījuma Dziesmu duelis vadītāja Baiba Sipeniece saka: "Cilvēki visvairāk smejas par Saeimas deputātiem un ministriem. Tā laikam ir aizsargreakcija: cilvēki jūtas tik ļoti piečakarēti, ka viņi vismaz atļauj sev to prieku par viņiem pasmieties. 
Nav jau tāda aparāta, ar ko izmērīt humora izjūtu, bet man liekas – par latvieti šai ziņā neko sliktu nevar teikt."
Savukārt Nacionālā teātra aktieris Zigurds Neimanis, kurš pazīstams kā jokdaris ar pieredzi, atzīst – latvieši smejas ne tikai par politiku, bet arī lietām, kas saistītas ar dzimumorgāniem. Humors ir, bet nav kas satīra 
Pauls Bankovskis,  Diena  10/15/05    Viens no iemesliem, kas pamudināja rīkot domu apmaiņu par latviešu humora izjūtu, bija ziņa, ka pēc ilgstošas prombūtnes atkal sācis iznākt humora žurnāls Dadzis. Otrs iemesls bija pagalam subjektīvs vērojums — līdz šim esmu redzējis tikai vienu cilvēku, kas smējies par kādu no jaunajā Dadža numurā publicētajiem jokiem. Tomēr kad žurnālu gribēju iegādāties tuvākajā avīžu kioskā, pārdevēja priecīga paziņoja, ka visi eksemplāri esot jau izpirkti. 
Taču joki man neizgāja no prāta. Atcerējos visādus gadījumus, kad kāds mēģinājis jokot, taču apkārtējie sēdējuši sastingušām sejām. Un visus nesmieklīgos televīzijas joku raidījumus. Nolēmu apspriesties. Sarunai mīļu prātu piekrita Agnese Krivade, kas mēdz rakstīt Dienas slejas, — no lasītāju komentāriem bieži noprotams, ka viņi nav sapratuši, vai autores rakstītais bijis joks vai nopietnība. Piekrita arī Ilmārs Šlāpins, viņš citstarp žurnālā Rīgas Laiks pārrauga joku lappusīti, kas iepretī parastajām joku lappusītēm izceļas ar oriģinālām anekdotēm, piemēram, par latviešu rakstniekiem. Piekrita Edmunds Frīdvalds — viņu aicināju ne jau iepriekšējā nedēļā Kultūras Dienā publicētā stāsta dēļ, bet gan tāpēc, ka viņš ir viens no rakstniekiem, kas darbojies Rīgas Laika anekdotēs. Piekrita arī kinorežisors Juris Pakalniņš — viņš gan uzreiz piebilda, ka viņam nebūšot ko teikt. Tas izrādījās joks.
Galda joki
Bankovskis. Man ir aizdomas, ka ar latviešu humoru un humora izjūtu kaut kas nav kārtībā. Nu vismaz ar humora publiskajām izpausmēm. Nevar saprast, vai vaina ir latviešu īpatajā humora izjūtā vai varbūt kur citur. Vai jums ir kaut kāds priekšstats par latviešu humora izjūtu?
Pakalniņš. Tas ir individuāli.
Frīdvalds. Tepat ap galdu sēžot, mēs kaut kādas hohmas uztaustām, pasmejamies, un viss ir labi. 
Bankovskis. Bet tad, kad to nodrukā, piemēram, žurnālā, vairs nav labi. Kāpēc? Tāpēc, ka mamma bērnībā teica — smejies, smejies, ka beigās neiznāk raudāt?
Krivade. Man liekas, ka ar latviešu humora izjūtu viss ir kārtībā. Bet kaut kā iznāk tā, ka lielākā daļa no tā, kas patiesi ir smieklīgs, paliek te pie galda. Viss labais humors latviešiem ir andergraundā.
Šlāpins. Es esmu pilnīgi pārliecināts, ka nācijas humora izjūtai ļoti būtiska ir tradīcija, tradīcijas ilgums un plašums. Taču latviešiem šīs tradīcijas ir maziņas un šauras — vienkārši valoda nav lietota pietiekami ilgi un pietiekami plašā cilvēku lokā, lai būtu nostabilizējušās tādas smieklīgās klišejas. Klišejas, par kurām uzreiz smejas, piemēram, briti, par kurām uzreiz smejas amerikāņi. Un pilnīgi citas, tomēr atpazīstamas, par kurām uzreiz smejas krievi. Vienīgais, pie kā mēs paspējām nedaudz pieķerties, bija krievu un ebreju humora tradīcija. 
Pakalniņš. Mhm.
Šlāpins. Kas ir raksturīgi BB brokastīm? Kuro gadu viņas jau iet?
Pakalniņš. Desmit vismaz.
Bankovskis. Un jau sen tā ir kļuvusi par tradīciju.
Šlāpins. Tā ir tradīcija. 
Pakalniņš. Viņiem vispār pieminekli vajadzētu būvēt. Tas ir nenormāli grūts darbs, nenormāli.
Frīdvalds. Bet viņi atšķirībā no tāda žurnāla nestāsta konkrētus stāstus. Varbūt viņi reizēm tikai ar kaut kādām frāzēm spēlējas. Varbūt dzīvajā ēterā, sarunā tādu materiālu ir daudz vieglāk izmantot.
Šlāpins. Tāpēc man liekas, ka ir svarīgas arī tās joku lappusītes, piemēram, ilustrētajos žurnālos. Ka tajos ir nodalīta teritorija, kurā kaut kas ir ievietots, un lasītājam jāmeklē, kas tad nu tur ir tāds smieklīgs. Un tad lasītājs nospriež — ai, es nesapratu. Bet varbūt kāds cits sapratīs.
Jokošanai būtu vajadzīgs lielāks cilvēku skaits, kas zinātu vienas un tās pašas klišejas vairākus gadus no vietas. 
Bankovskis. Tātad tā ir valodas problēma?
Šlāpins. Tas ir skaidrs, ka humora izjūta ir cieši saistīta ar valodu. 
Bankovskis. Un nevis ar spēju vai nespēju smieties pašiem par sevi?
Krivade. Man liekas, ka tas ir galvenais. 
Pakalniņš. Tā jau ir inteliģence. 
Bez vārdiem
Frīdvalds. Pašas ļaunākās ir kaut kādas iluzoras klišejas, kas tiek piedāvātas kā esošas, un tiek pieņemts, ka cilvēki par tādām smejas un ka tās viņiem ir aktuālas.
Bankovskis. Kas tad tās tādas? Tu runā par karikatūrām vai ko?
Frīdvalds. Nē, par žurnālu Dadzis kopumā. Vai par Jarāna šoviem televīzijā, kuros tie joki ir...
Bankovskis. …uzlabojami?
Frīdvalds. Jā.
Krivade. Man gan liekas, ka nevis humora izjūta ir saistīta ar klišejām, bet joku nesmieklīgums gan ir saistīts ar klišejām. Teiksim, kad mēģina smieties par kaut ko tādu, par ko visi jau sen ir izsmējušies citā laika periodā. Un mēģinot taisīt jokus, rādot absurdu, kas jau sen īstenībā vairs nav absurds, bet vienkārši daļa no kaut kādas sistēmas, un līdz ar to nevienam vairs neliekas asprātīgi. Tajā brīdī joki arī beidzas. Man liekas, ka jokā ikreiz jābūt kaut kādai jaunradei. Humors ir tāda kā maza revolūcija. Tāpēc tas mēdz būt tāds īss. Pieiet klāt kaut kādai sistēmai un iemet pavisam citu redzesleņķi. Tajā brīdī arī ir smieklīgi. Bet, ja no šīm revolucionārajām idejām sāk mēģināt veidot kaut kādu sistēmu, tad tas vairs nav joks. Viens pazīstams džeks uzrakstīja, ka viņš grasījies iegrimt skumjās, bet tad ņēma un paēda. Smieklīgi tas likās tāpēc, ka viņš to tā pēkšņi pavērsa. Bet tad, kad viņš jau to visu sāka izvērst — kā fiziskā pašsajūta mainās, kad cilvēks ir paēdis vai kad neskumst, nekā smieklīga tur vairs nebija. 
Šlāpins. Nē, bet tev šī frāze likās smieklīga tikai tāpēc, ka frāze "iegrimt skumjās" pirms tam jau tikusi lietota piecsimt reižu. Ja viņš šo vārdu salikumu būtu izdomājis pilnīgi no jauna… 
Krivade. Jā, tas bija pamats, uz kura tas viss tika būvēts.
Šlāpins. (šķirsta žurnālu Dadzis). Piemēram, šīs karikatūras. Es domāju, ka ir svarīgi ņemt Imanta Melgaiļa karikatūras, kas ir tieši tādas pašas, kādas viņš zīmējis septiņdesmitajos gados. Un kāpēc ir smieklīgas Māra Bišofa karikatūras? Viņi zīmē ļoti klišejiski. Figūriņas ir vienas un tās pašas — sejiņas, rociņas, kājiņas. Tas veido to tradīciju. Tā karikatūra ir tik smieklīga tāpēc, ka izskatās tāda pati kā simt iepriekš zīmētās, taču tajās ir jaunais joks, kas tiek pamanīts. 
Bankovskis. Vai arī pazīstamās situācijas, kas atainotas neskaitāmu mākslinieku karikatūrās daudzas reizes. Piemēram, vīriņš, kas aiz stūra stāv ar vāli, sieva, kas vīru mājās gaida ar mīklas rulli…
Pakalniņš. Katram jau ir cits rokraksts. Tad tev reizēm jau bauda ir skatīties uz to grafiku, līniju. Bieži vien tā nav pat tā situācija, bet gan tas, kā tas ir uzzīmēts. Tāpat kā anekdoti — arī to var izstāstīt muļķīgi, garlaicīgi, un neviens nesmiesies. Un viens pienāk, un to pašu veco anekdoti izstāsta, un visi ir gar zemi.
Krievu laikos es to Dadzi, godīgi sakot, ne visai. Es pirku poļu žurnālu Szpilki. Tie poļu grafiķi, karikatūristi, viņi taisīja ģeniālas lietas! Tas melnais humors, kas bija raksturīgs tajos laikos! Bet te (šķirsta Dadzi), tas jau ir kaut kāds ča–ča–ča — augstās benzīna cenas un tamlīdzīgi…
Krivade. Par to jau visi sen ir izsmējušies. 
Pakalniņš. Par to varētu smieties vēl un vēl. Ja tas būtu pasniegts kādā jaunā formā, meklējot jaunus, interesantus paradoksus. Tāpat kā tajās karikatūrās ar vientuļo saliņu un palmu. Es tās krāju kādus piecpadsmit sešpadsmit gadus — vesela klade bija pielīmēta. Divsimt, varbūt pat divsimt piecdesmit variantu. Visās pilnīgi viens un tas pats — saliņa un palma. Pilnīgs ārprāts! Bet tik daudz ar šo vienu un to pašu tēmu var strādāt! Tad vēl pats zīmējums! Jo bieži vien tā ideja bija diezgan līdzīga un pat teksts bija gandrīz vienāds. 
Bankovskis. Un kur tad vēl tas pats ietilpīgākais teksts — bez vārdiem.
Pakalniņš. Jā, jā. Tā man liekas pati augstākā pilotāža. 
Torte sejā
Šlāpins. Neatceros, kur es to esmu lasījis. Vai varbūt pats izdomāju? Laikam nē. Kāds humora izjūtas psiholoģisko mehānismu bija salīdzinājis ar niezēšanu. Kāpēc kaut kas, kas ārēji ne ar ko neatšķiras no cita teksta vai zīmējuma līdzās, liekas smieklīgs. Tā līdzība bija tāda, ka tur jau ir kaut kāds iekaisums bijis — tā vieta ir kasīta, kasīta, kasīta, bet tad pēkšņi vēlreiz tas pats — un piepeši tik smieklīgi!
To var arī novērot, skatoties, kā iedarbojas situāciju komēdijas, kas lielākoties pie mums nāk no Amerikas. Pusstundu vai divdesmit piecas minūtes garas sērijas, kurās kā pēc šablona, ir kādas desmit epizodes. Viss tā klišejiski uztaisīts, joki pavisam klišejiski: jautājums, atbilde, smejas publika un tā tālāk. 
Tikko mēs sākam skatīties jaunu seriālu, pirmās divas trīs sērijas mēs vispār nesaprotam, kas notiek. Un nevar saprast, kāpēc kaut ko tādu vispār sākuši rādīt. Bet tad nāk ceturtā piektā sērija, un tu jau ieej. Kad pienāk divdesmitā trīsdesmitā, tikko ieslēdzam televizoru, jau smejamies. Bet tur ir tās pašas klišejiskās situācijas, kas pirmajās sērijās. 
Krivade. Bet cik ilgi tu par vienu un to pašu smiesies?
Šlāpins. Tur visu laiku ir kaut kas jauns! 
Pakalniņš. Es tomēr negribu piekrist. Seriāls Glābējzvans, viens no pirmajiem deviņdesmito gadu sākumā. Arī situāciju komēdija, seriāls, bet tur bija ģeniāli teksti! Un tu klausies, un tie smiekli… man vispār šausmīgi nepatīk tie smiekli aizkadrā.
Šlāpins. Vai tad tur bija?
Pakalniņš. Vai nu es viņus nejutu, vai arī tiešām nebija, bet tas patiešām bija smieklīgi. Mēs ar Lailu [Pakalniņu] sēdējām… Protams, tas bija pilnīgi bezjēdzīgi, bet tas bija forši uztaisīts. 
Labs humors, manuprāt, ir internacionāls. Nu nav tā, ka pilnīgi neko nevarētu saprast. Ja viņš tekstuāli ir uzbūvēts un tajā situācijā slēpjas kāds paradokss…
Protams, kad krievu padomju filmas kādreiz rādīja kaut kur ārzemēs, viņi varēja nesaprast, par ko jāsmejas, smējās ne tajās vietās, bet tas bija vairāk saistīts ar viņiem nesaprotamām detaļām. Taču šodien, skatoties kaut vai Sargies, auto vai Briljantu roku, tas tik un tā liekas fantastiski, bezgala smieklīgi.
Bankovskis. Kaukāza gūsteknē, manuprāt, pati smieklīgākā ir vieta, kur viņi vajā to meiteni, viņai nokrīt dzeltenais lakats, kuru viņa aptinusi sev apkārt svārku vietā, un viens no vajātājiem, tas, kuru tēlo Vicins, no tā zemē nosviestā lakata izbīstas.
Frīdvalds. Tie ir tādi universāli momenti, kas būtu smieklīgi jebkurā kultūrā. Lai tas būtu smieklīgi, nav jāzina tā laika padomju sadzīve, saimnieciskā iekārta. Tas vienalga tai brīdī liksies smieklīgi.
Tā ir tāda ābeces patiesība, kas samilst par problēmu, līdz ko to sāk aizmirst. Humoram jābūt pašsaprotamam. Lai nerodas sajūta, ka autors cenšas jokot.
Šlāpins. Bet kā ir ar spērienu pa dibenu, kas skaitās smieklīgs?
Frīdvalds. Tas darbojas.
Krivade. Un torte sejā?
Pakalniņš. Torte sejā — tas ir traģiski.
Krivade. Un sekss ar pīrāgu?
Bankovskis. Tas jau tā skumīgi.
NepiedienĪgie joki
Krivade. Man amerikāņu humors riebjas.
Bankovskis. Viss? Tā nevar vispārināt.
Pakalniņš. Tā nedrīkst. Tas ir tikai viens, ko piedāvā filmu industrija. Mums arī tādas tās filmas pārsvarā nāk, un tad liekas, ka viss ir tāds. Tie ir draņķi, surogāti. Bet tad jau tikpat labi var teikt, ka man nepatīk krievu joki — visi tie mati un velns viņu zina kas, bet tā nav. Vienkārši ir gradācija — zaldātu joki, tad vēl kaut kādi… Tas tad arī ir tas jautājums — vai jums patīk zaldātu joki vai nē.
Bankovskis. Vai amerikāņu vidusskolēnu joki.
Pakalniņš. Manā uztverē tie ir tādi zaldātu jociņi. Kādreiz arī kādā kompānijā kāds tādu izstāsta, un visi tā sēž, nesmejas un steigšus mēģina mainīt tēmu. Tāda neērta, neveikla situācija. 
Bankovskis. Vai ar latviešu jokiem tā nemēdz gadīties? Esmu dzirdējis, ka citās valstīs latviešu jokus un jokošanu mēdz nesaprast. Uzskata, ka latvieši smejas, piemēram, par lietām, kas nebūtu apsmejamas. Tas mani ārkārtīgi pārsteidz, jo vienmēr licies, ka latvieši ar jokošanu ir pat pārāk uzmanīgi. Neviens īpaši nopietni neņem Jaunsudrabiņa teikto, ka smieklīgs ir viss, pat bēres, un ka citādi uz bērēm jau neviens nemaz neietu.
Pakalniņš. Tā vienmēr ir konkrēta situācija un konkrēti joki. Šaubos, vai varētu tā vispārināt. Nevar vispārināt arī to, par ko drīkst vai nedrīkst jokot. Nu, piemēram, ka par invalīdiem, par kropliem cilvēkiem nedrīkst smieties. Ir ļoti daudz patiešām smieklīgu anekdošu, taču tajās neņirgājas, tie nav tādi — es nezinu — netīri joki. 
Krivade. Bet lai ir netīri. Ka tikai smieklīgi.
Pakalniņš. Tā nav. 
Frīdvalds. Bet, ja ir humora deficīts, smieklīgums ir jāpanāk par jebkādu cenu. Un, ja ir smieklīgi, tas ir attaisnojums.
Krivade. Joks ir tāda revolūcija, kurā pilnīgi viss ir atļauts. Tas ir ļoti labi redzams kaut vai raidījumā BB brokastis…
Pakalniņš. Bet tā arī ir individuāla uztvere. Man piemēram par to pašu Amerikāņu pīrāgu ir teikuši — baigā filma, un tā esot smējies, un tur esot tādi joki… Es nezinu, man pietika jau ar tiem, ko es reklāmas rullītī redzēju.
Bankovskis. Jā, es arī pazīstu cilvēku, kas uzskata, ka tā ir teju vai vispār labākā filma. Bet par tām individuālajām lietām. Vai jums pašiem ir kaut kādas tēmas, par kurām jūs savu mūžu nejokotu?
Šlāpins. Tas atkarīgs no situācijas. Nu labi, ebreji ir īpašs stāsts, un pārsvarā viņu pašu sacerētās anekdotes ir vissmieklīgākās. Ēnas zonā varbūt ir vienīgi tās, kurās ebrejs tiek izmantots kā lamuvārds, nevis psiholoģisks vai kultūrtipāžs. Bet, piemēram, par gejiem — šausmīgi smieklīga tēma tā patiesībā ir. Taču sabiedrībā tā zināmā mērā ir sāpīga, tāpēc ir grūti jokot. Lai gan ir joki geju vidē par gejiem, bet tas atkal ir īpašs stāsts. Bet, nedod dievs, ja kāds cits par viņiem sāks jokot! 
Bankovskis. Jautājums bija par tevi pašu. Tātad tu vairies jokot par gejiem?
Šlāpins. Es jau ļoti labprāt. 
Par visu ko
Krivade. Mūsdienu smieklīgajiem jokiem raksturīga idiotisma perspektīva. Smieklīgs ir tas, kas ir nevis pret kaut ko, bet vienkārši absurds savā būtībā. 
Frīdvalds. Un bieži tas absurds var būt pilnīgi ne par ko.
Bankovskis. Bet kā tad ar latviešu jokiem par igauņiem, igauņu — par somiem, somu — par zviedriem utt.?
Pakalniņš. Te vajag pamēģināt vienu lietu. Ja jau tā liekas, ka var jokot par igauņiem vai zviedriem, ielieciet viņu vietā vārdu "ebrejs". Un, ja jūs to nevarat, nevajag arī par igauņiem un zviedriem. Tā ir tāda ļoti smalka lieta. 
Krivade. Nu, tā kā šeit, piemēram, (šķirsta Dadzi) viņi perversi ņirgājas par gejiem, bet par pensionāriem nez kāpēc ne. 
Bankovskis. Kādreiz jau bija arī grāmatas Fiziķi joko un Tauta smejas par mācītājiem. Mūsdienās, man šķiet, Latvijā netop diez ko daudz smieklīgu grāmatu, kur nu vēl filmu. Nav joku produktu.
Pakalniņš. Komēdijas ir viens no sarežģītākajiem kinožanriem vispār.
Šlāpins. Mēs vakar ar meitu skatījāmies Lurmena filmu Romeo un Džuljeta. Un viņa pēc minūtēm divdesmit prasa — tā ir komēdija vai parodija? 
Bankovskis. Labāk pastāstiet beidzot kaut ko smieklīgu.
Visi. Nu tā (un citi nesaprotami izsaucieni).

Citādā ziņā...

Cēsu Pils parkā atrasti senās pils mūra pamati.DELFI  10/19/05    Cēsu Pils parkā, Riekstu kalnā pēc vairāku dienu meklējumiem pusotra metra dziļumā atrasts un atrakts senās Cēsu Pils laukakmens mūra pamatu fragments, informēja Cēsu dome. 
Mūris uzskatāms par Cēsu vēstures aizsākumu 13.gadsimta sākumā. Cēsu dome sadarbībā ar arheologiem ir uzsākusi Riekstu kalna nogāžu nostiprināšanas darbus, kas ir finansēti no Vides aizsardzības fonda un Cēsu pilsētas domes līdzekļiem (kopējā summa 18 000 latu). Mūra atsegšanas un konservēšanas darbus finansē Cēsu pilsētas dome. Atsegtā pils mūra materiāls ir dolomīts un laukakmens. 
“Šobrīd, lai veiktu pilnu arheoloģisko izpēti un konservācijas darbus, ir pārtraukti citi kalna stiprināšanas darbi, jo iespējams mūris var būt pa visu Riekstu kalna teritoriju, ” norāda domes ainavu arhitekts Jānis Sirlaks. 
Pēc darbu pabeigšanas Riekstu kalns būs atvērts apskatei, izveidots tūrisma maršruts, kurā būs apskatāma senākā Cēsu hronikā fiksētā vieta – Cēsu pils mūra pamati. Arheoloģijas darbus Riekstu kalnā vada Jānis Apals, kurš 70 gados ir piedalījies Riekstu kalna izpētē un mūru konservēšanā. 
Skolotāji rīkos vienas dienas brīdinājuma streikuDELFI  10/20/05    Latvijas izglītības darbinieku arodbiedrības padome (LIZDA) ceturtdien izšķīrās par vienas dienas brīdinājuma streika rīkošanu, un jau piektdien plāno iesniegt Izglītības ministrijai oficiāli noformulētas arodbiedrību prasības. 
LIZDA pārstāve Rasma Stabiņa portālam “Delfi” norādīja, ka streika diena nav noteikta, jo saskaņā ar streika likumu Izglītības ministrijai vēl būs jāsniedz arodbiedrībām atbilde un jāveido izlīgšanas komisija. 
Ja komisija nepanāks vienošanos, LIZDA ar atsevišķu lēmumu noteiks streika datumu. 
Brīdinājuma streika rīkošanu atbalsta vairāk nekā trīs ceturtdaļas arodbiedrību dalībnieku. 
Pedagogi prasa paaugstināt pedagogu darba samaksu par 60 latiem no nākamā gada 1.janvāra. Viņus neapmierina valdības piedāvātais variants pakāpeniski palielināt pedagogu algas līdz 460 latiem 2010.gadā. 

Nedēļas 
nogalē bija pavisam nepatīkams 
laiks – apmācies, lietains un drēgns un tā arī 
iesākās šī nedēļa. Vienīgi vakar gar tumšo mākoņu maliņu 
uzspīdēja saulīte, bet pēcpusdienā atkal apmācās un strauji 
sāka kristies temperatūra. Naktī dažviet (arī Rīgā) bija pāris 
grādi zem nulles, un temperatūras maiņas rezul-
tātā, šorīt bija bieza migla, kura nesen 
izklīda, taču laiks vienalga ir 
apmācies...

Anda Jansone, trešdien, 19. oktobrī