K a s   j a u n s   L a t v i j ā ? 

Nr. 415:  2005. 8. - 14. oktobris

Eiropā un citur pasaulē...

Prezidente armēņu studentiem stāsta par okupācijas sekāmLETA  10/09/05    Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga sestdien valsts vizītes Armēnijā laikā uzstājās Erevānas Universitātē, kur atbildēja uz studentu jautājumiem par Latviju, tai skaitā par padomju okupācijas sekām un etnisko stāvokli. 
Viens no studentiem interesējās, vai padomju iekārta Latvijai nesa arī kādu labumu. Kā stāstīja Vīķe-Freiberga, padomju laikos bijušas atsevišķas privilēģijas, piemēram, valsts daudz ieguldījusi izglītībā un mākslā, lai celtu savu prestižu. Teātris bija valsts subsidēts, taču cena par to bija runas brīvība. 
"Ja jūs atbalstījāt valsts ideoloģiju, tad varējāt arī saņemt pretī atbalstu no valsts," sacīja Vīķe-Freiberga. 
Taču tiem, kas oficiālo ideoloģiju neatzina, šīs privilēģijas bija liegtas. Mākslinieki tika padarīti par režīma kalpiem. Vīķe-Freiberga atcerējās kādu gadījumu, kad kādam māksliniekiem trīs reizes likts pārgleznot Staļina portretu, jo ikreiz mākslinieka darbs nebija pienācīgi atainojis komunisma garu, ko iemieso diktators. 
Tomēr labuma no padomju iekārtas Latvijai bijis daudz mazāk, nekā ļaunuma. Padomju Savienības okupācijas laikā latviešu nācija piedzīvoja depopulāciju, ievērojamu iedzīvotāju skaita kritumu. Latviešu skaits saruka, lai gan citās valstīs iedzīvotāju skaits pēc 1939.gada tikai pieauga. "Jauni latviešu vīrieši tika iesaukti svešās armijās, ļaudis tika deportēti, notika etniskās tīrīšanas," stāstīja Vīķe-Freiberga. 
Ļaužu zudums joprojām vērojams daudzos vientuļos Latvijas ciematos, kur redzami neapstrādāti lauki un pamestas mājas, no kurām palikušas tikai drupas. Ir vajadzīgs ilgs laiks, lai atkoptos no padomju okupācijas sekām, īpaši psiholoģiskajā ziņā, sacīja Vīķe-Freiberga. 
No auditorijas izskanēja arī jautājums par krieviem Latvijā. Vīķe-Freiberga pastāstīja, ka Latvijā dzīvo lielākā krievu kopiena Baltijā, un šeit apmetušies arī citu tautību ļaudis, kas runā krieviski. Latvijā pieejama pamatskolas izglītība astoņās valodās. Ir liels skaits krievu skolu, arī privātās un viena augstskola. 
Pēc Vīķes-Freibergas teiktā, lielākā daļa krievvalodīgo Latvijā ieradās padomju laikā pēc padomju režīma deportācijām. "Mums ir daļa cilvēku, kuriem nav emocionālas saiknes ar Latviju," atzina valsts vadītāja. 
Prezidente minēja kādu Rīgas domes deputātu, kurš krievu presei paudis savu lepnumu, ka dzimis PSRS un ka viņš darītu visu, lai Rīgas pilī atkal tiktu izvietots pionieru nams, bet "pensionāre no Kanādas" dotos prom. 
Vienlaikus Latvijā ir arī daudz veiksmīgu krievu. Pēc Latvijas iestāšanās Eiropas Savienībā pieaug arī naturalizēto nepilsoņu skaits, stāstīja prezidente. 
Misija Afganistānā varētu turpināties vēl gaduLETA  10/11/05    Latvijai jāturpina militārā misija Afganistānā, jo to paredz Latvijas kā NATO dalībvalsts politiskās saistības. 
Tas, cik ilgi Latvijai jāpaliek Afganistānā, atkarīgs no ANO Drošības padomes lēmuma. Nākamnedēļ valdība izskatīs atbilstošu lēmumprojektu. Paredzams, ka misija Afganistānā varētu tikt pagarināta vēl uz gadu. 
Starptautiskā miera uzturēšanas misija Afganistānā norit pamatojoties uz Ziemeļatlantijas līguma 5.panta nosacījumiem, un Latvija kā alianses dalībvalsts nedrīkst šīs saistības pārkāpt, tā šodien žurnālistiem atzina Aizsardzības ministrijas (AM) Valsts sekretārs Edgars Rinkēvičs. 
Līdzīgā kārtā 5.pants iedarbotos, ja kāda valsts vai teroristi uzbruktu Latvijai, skaidroja AM pārstāvis. 
Valsts sekretārs arī piebilda, ka Afganistāna ir "pirmais un vienīgais gadījums, kad alianse gandrīz 60 gadu pastāvēšanas vēsturē ir pieņēmusi lēmumu aktivizēt 5.pantu". 
Kā atgādināja Rinkēvičs, uz Afganistānu nosūtītais Latvijas kontingents nekad nav bijis daudzskaitlīgs - parasti tie ir desmit, augstākais trīspadsmit karavīru. 
Kā ziņots, patlaban noris Afganistānā dienošā Latvijas kontingenta rotācija. Šodien uz Afganistānu tika pavadīti desmit NBS karavīri. Četri no viņiem savus pienākumus pildīs ISAF Kabulas daudznacionālās brigādes štābā, bet seši nesprāgušās munīcijas neitralizēšanas speciālisti - 3.kaujas grupā. 
Berezovskis caur Latvijas bankām finansējis Juščenko vēlēšanu kampaņu
LETA  10/11/05    Latvija nonākusi Ukrainas specdienestu redzeslokā saistībā ar aizdomām par to, ka trimdā dzīvojošais Krievijas magnāts Boriss Berezovskis, izmantodams Latvijas banku starpniecību, ir finansiāli atbalstījis Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko priekšvēlēšanu kampaņu, šodien ziņo laikraksts "Telegraf". Laikraksts informē, ka pārbaudes veikt lūguši Ukrainas opozīcijas politiskie spēki, kuri savukārt norāda: ja informācija izrādīsies patiesa, tad pret Juščenko tiks vērsta procedūra, kas paredz atstādināšanu no amata. 
Septembra vidū vairākās Ukrainas interneta lapās tika ievietota informācija par maksājuma čeka kopiju, kas liecināja, ka ir veikts 15 miljonu ASV dolāru pārskaitījums no Berezovska pārvaldījumā esošās kompānijas uz it kā Ukrainas prezidentam piederošo uzņēmumu rēķiniem. Šī summa pārskaitīta, izmantojot divu Latvijas banku - "Aizkraukles bankas" un "Trasta komercbankas" - pakalpojumus. 
Ukrainas Sociāldemokrātu parijas līderis, pirmais Ukrainas prezidents Leonīds Kravčuks apgalvo, ka interneta resursos ievietotie maksājumu rēķini esot patiesi. To politiķim telefonsarunā pats personīgi apliecinājis Berezovskis. 
Arī Krievijas laikrakstam "Vedomosti" vajātais oligarhs apliecinājis, ka naudas pārskaitījuma rēķins ir patiess, taču atteicās sīkāk komentēt naudas pārskaitījuma patiesos mērķus. Viņš tikai piebildis, ka savus skaidrojumus sniegs tad, kad šo gadījumu būs komentējis pats Juščenko. 
Kravčuks apgalvo, ka, ja Ukrainas prezidents nemēģinās šo informāciju apstrīdēt, tas būs iemesls, lai tiktu izveidota parlamentārā izmeklēšanas komisija, kas savukārt, apkopojot visu informāciju par šo jautājumu, veiks priekšdarbus, lai ierosinātu jautājumu par Juščenko atstādināšanu no amata. Ukrainas likumi nosaka, ka prezidenta vēlēšanu laikā to dalībniekiem tiek aizliegts pieņemt ārvalstu palīdzību. 
Svētdien, 2.oktobrī, skandāls sasniedza jaunu līmeni, jo Ukrainas ģenerālprokurors Svjatoslavs Piskuns telekanālā "1+1" paziņoja, ka neizslēdz iespēju par krimināllietas ierosināšanu, lai pārbaudītu faktus par Berezovska finansiālu līdzdalību Juščenko priekšvēlēšanu kampaņā. 
Līdz ar to, pēc ģenerālprokurora domām, pastāv divi izmeklēšanas varianti. Viens no tiem ir, kad izmeklēšana tiek pārtraukta, balstoties uz faktu par nepietiekamiem lietiskajiem pierādījumiem, savukārt otrs ir, kad Ukrainas ģenerālprokuratūras izmeklētāji dodas uz Latviju, lai veiktu rēķinu pārbaudes minētajās Latvijas bankās. Ja šīs pārbaudes sniegs konkrētus pierādījumus, kas varētu kompromitēt Juščenko, tad krimināllieta tikšot ierosināta. 
Par maz darīts Latvijas atpazīstamībai
Liene Barisa,  NRA  10/13/05    Daudzās valstīs par Latviju nezina neko, tāpēc nopietni jādomā par Latvijas atpazīstamības veicināšanu, atzīst Tūrisma attīstības aģentūras vadītājs Uldis Vītols. Savukārt Saeimas Ārlietu komisija un Ārlietu ministrija pārmet Latvijas institūtam (LI), kura uzdevums ir popularizēt Latvijas vārdu pasaulē, neizdarību.
Saeimas deputāte, Ārlietu komisijas locekle Anta Rugāte norādīja, ka, skatot jautājumu par LI budžetu, kuru bija lūgts palielināt (šogad tas bija 120 000 latu), nebija izprotams – kāpēc tas būtu jādara, jo jau šogad netika izmantoti visi iespējamie resursi. Proti, Ārlietu ministrijai bija 300 000 latu, kurus tā bija gatava atvēlēt LI vajadzībām, taču institūtam nebija projekta. "Varbūt idejas pietrūka, varbūt profesionālā kapacitāte jāpilnveido," sprieda A. Rugāte. 
LI vadītājs Oskars Kalniņš iebilda, ka komisijā acīmredzot situāciju īsti nav sapratuši. "Oficiāli nekad šī nauda nav bijusi iedalīta. Viss bija sarunas līmenī, un tikpat labi arī ministrija pati savām vajadzībām to naudu varēja izmantot." O. Kalniņš piebilda, ka labāk naudu iztērēt kaut kam nozīmīgam un vajadzīgam, nevis to darīt ātri un neapdomīgi.
Līdz šim lielākais un veiksmīgākais LI projekts bijis klips Welcome to Latvia, bet O. Kalniņš teic, ka ir arī citi projekti un ikdienas darbs. LI informācija liecina, ka līdz šim izdoti 50 dažādi informatīvie izdevumi (brošūras, grāmatas, faktu lapas, video ieraksti un citi materiāli). Tiek uzturēts interneta portāls latviešu, angļu un kopš vakardienas arī franču valodā. Pastāvīgi tiek uzturēti sakari ar ārvalstu medijiem. LI lēš, ka tādējādi sasniegta vairāk nekā 100 miljonu auditorija un reklāmas klipu Welcome to Latvia varētu būt redzējuši vairāk nekā 10 miljoni. O. Kalniņš informēja, ka nākamajā lielākajā projektā paredzēts izveidot filmu par Latviju DVD formātā. Dienaskārtībā nozīmīga esot Latvijas zīmola veidošana. "Tēls iekļauj visu. Tādēļ nebūtu gluži pareizi runāt par tēlu, bet par zīmolu jeb brendu," viņš skaidroja.
Arī U. Vītols norāda, ka ir problēmas Latvijas atpazīstamībā, turklāt pozitīvas atpazīstamības nodrošināšanā. "Runājot par tēla negatīvo aspektu, pats galvenais, ka daudzās vietās Latvija nav pazīstama. Piemēram, no Vācijas uz leju mūs vispār neviens nezina. Otra negatīva lieta – nepieciešama cīņa ar stereotipiem. Par mums daudz kur ir dzīvas pagātnes asociācijas kā par valsti no PSRS. Asociējamies ar Krieviju," viņš sacīja. Viņš piebilda, ka tajā pašā laikā seksa tūrisma jautājums, par kuru mums pašiem šķiet, ka tas ļoti ietekmē tēlu, ārzemēs nemaz neparādās.Mortens Hansens: Ekonomiskā izaugsme: Vai Latvija sasniegs vidējo ES ienākumu līmeni?Mortens Hansens, ekonomikas pasniedzējs Stokholmas Ekonomikas skolā Rīgā, NMS Consulting direktors DELFI  10/12/05   No visām 25 Eiropas Savienības dalībvalstīm Latvija ir visnabadzīgākā, taču tā ir arī valsts, kurā vērojama visstraujākā izaugsme. Tāpēc rodas jautājums: vai Latvija iekļausies, t.i. – vai Latvija kādu dienu sasniegs ES ienākumu vidējo līmeni, kā to izdarīja Īrija, vai arī paliks nopakaļus, kā tas noticis ar Grieķiju? 
Šīs rindas bija lasāmas arī manā iepriekšējā rakstā, kas tika publicēts portālā “Delfi” pirms aptuveni trīs mēnešiem. Jautājums, protams, palicis tikpat nozīmīgs, taču šī raksta mērķis ir norādīt, ka pat ar nepārtrauktu ekonomisko izaugsmi Latviju vajā vairāki sarežģīti jautājumi. Bagātāka valsts, bet ar arvien lielāku nevienlīdzību. 
Veidot rakstu mani pamudināja divi neseni notikumi. Pirmais – Centrālā Statistikas pārvalde paziņoja, ka ekonomiskā izaugsme šī gada otrajā ceturksnī ir sasniegusi iespaidīgos 11,6%, salīdzinot ar to pašu laika posmu pērn. Šis ir augstākais izaugsmes rādītājs, kāds jebkad konstatēts Latvijā, augstākais ES un pārsniedz pat Ķīnas rezultātus. Otrais – kaut arī Latvijas ekonomika pilnā sparā dodas uz priekšu, 1.oktobrī Latvijā notika protesta akcija pret nabadzību. Pretrunīgi? Ne īpaši. Ja vidējais ienākumu līmenis uz vienu cilvēku ir tikai 43,2% no ES 25 dalībvalstu līmeņa, Latvija ir 25.vietā no 25, tātad, ir visnabadzīgākā, vismaz ES kontekstā. Taču ikviens, kurš ikdienā vēro šo relatīvo nabadzību, sastopas arī ar pārsteidzošām atšķirībām – pavērojiet krāšņās automašīnas vai dārgos veikalus, kas paredzēti tiem, kas pelna pietiekami daudz. Taču visvairāk šīs atšķirības redzamas reģionālā līmenī. Ja pieņemam, ka vidējais Latvijas iedzīvotāju ienākumu līmenis ir 100, tad rīdzinieks vidēji saņem 182, kas ir par 80% vairāk, nekā vidējais rādītājs, savukārt Latgales iedzīvotājs nopelna mazāk nekā 50. patiesību sakot, Latgale ir viena no nabadzīgākajiem reģioniem Eiropas Savienībā. Iespējams, tāda informācija jau ir izskanējusi, taču ne tik daudzi zina, ka arī otrais un trešais nabadzīgākais reģions ir tepat netālu – tā ir Zemgale un Vidzeme (savukārt Rīgas reģions ir otrais bagātākais Baltijas valstīs, atpaliekot tikai no Tallinas reģiona, tomēr ievērojami atšķiroties no vidējā ES līmeņa). 
Šī iemesla dēļ Latvijai ir jācenšas tuvoties ES līmenim, taču svarīgi ir arī mazināt dzīves līmeņa atšķirības arī pašā valstī. Vecās ES dalībvalstis jau ir nonākušas pie vairākiem secinājumiem, kas varētu noderēt arī Latvijai. 
1) Saplūšana nenotiek automātiski – ja valsts ir nabadzīga, tas nenozīmē, ka tās stāvoklis drīzumā uzlabosies. Dažas valstis, piemēram, Īrija, ir samazinājusi atšķirības starp iedzīvotāju slāņiem, taču līdz šim to nav izdarījusi Grieķija un Portugāle. Tāpēc ir īpaši svarīgi mēģināt noteikt faktorus, kas palīdzēs radīt šo saplūšanu. Par to tiks runāts arī vēlāk. 
2) Nav noteiktas receptes. Tas nozīmē, ka mums nevajadzētu paļauties uz pastāvīgu izaugsmi līdz lielajai “Saplūšanas dienai”. Jebkurā mirklī var notikt un arī notiks kas līdzīgs Krievijas krīzei 1998.gadā. 
3) Parasti saplūšanas periodā vērojama izaugsme 2-2,5% apmērā. Tas nozīmē, ka Latvija varētu sasniegt, ja tas vispār notiks, vidējo ES līmeni pēc 30-35 gadiem, kas ir patiesi ilgs laika posms, tāpēc dažas sabiedrības grupas, īpaši vecāka gadagājuma cilvēki, no tā iegūs maz. “Bagāta Latvija” būs tikai nākamajai paaudzei. 
4) Vēl draudīgāka ir ekonomiskās izaugsmes izkliedēšana. Attīstīsies visi reģioni, taču ne vienādā ātrumā un ne tādā veidā, lai nabadzīgākie reģioni, piemēram, Latgale, attīstītos ātrāk. Straujāka attīstība tuvākajā nākotnē paredzama Rīgai, kas jau tagad ir bagātākais reģions. Valsts attīstīsies, taču nevienlīdzība kļūs arvien lielāka! Rīga ir vieta ar labāko infrastruktūru, tajā atrodas lielākā daļa mācību iestāžu, tur uzturas lielākā daļa labi izglītoto un zinošāko cilvēku. Ņemot vērā tās izmēru, te atrodami visdažādākie cilvēki. Jaunas kompānijas, kas meklē prasmīgus darbiniekus dažādās nozarēs (inženieri , grāmatveži, mārketinga speciālisti u.c.), visdrīzāk dosies uz Rīgu, un šī iemesla dēļ arī uzsāks savu darbību tieši tur. Pašlaik ir pieejami dati no 1995.gada, un tie pierāda hipotēzi – Latvija ir attīstījusies kā valsts, taču valsts mērogos Rīgas rajons ir audzis straujāk nekā pārējie, tāpēc tagad, relatīvi runājot, tas ir vēl bagātāks nekā pirms desmit gadiem. Turklāt šāda tendence būs novērojama vēl kādu laiku. 
Trešais un ceturtais punkts ir (vismaz tiem vajadzētu būt) nozīmīgi politiķiem. Kaut arī pašreizējie izaugsmes rādītāji ir fenomenāli, tomēr ir acīmredzams, ka daži sabiedrības locekļi no tā gūst vairāk, bet daži negūst neko. Cerams, ka apstākļus var uzlabot arī tiem Latvijas iedzīvotājiem, kuri ir visneizdevīgākajā situācijā; tas ir darbs Labklājības ministrijai – bet Rīga būs galvenais izaugsmes dzinējspēks valstī, kas ir arī skaidri saprotams no iepriekš minētajiem argumentiem. 
Ilgākā laika posmā, kā mums, ekonomistiem patīk teikt, vissvarīgākais ir pirmais punkts, t.i., kā tomēr galu galā nodrošināt iekļaušanos. Un šeit parādās vēl viena ekonomistiem tipiska lieta – mēs to īpaši labi nezinām. Jā, katrs ekonomists var uzskaitīt faktorus, piemēram, vairāk strādnieku, labāk izglītots darbaspēks, lielākas investīcijas, labāka infrastruktūra (ceļi, enerģijas piegāde, ostas, telekomunikācijas, utt.), ierēdņu sistēma, kas efektīvi pārrauga, taču nerada papildus šķēršļus uzņēmējdarbībai, utt. Taču ekonomiskajai teorijai ir maz sakāms par to, kā šiem faktoriem būtu jāsadarbojas, lai radītu izaugsmi un beigu beigās valsts sasniegtu vidējo līmeni. Ja tas būtu tik “viegli”, valsts jau sen to būtu “vienkārši paveikusi” (un liela daļa no mums, ekonomistiem, paliktu bez darba!). 
Negarlaikošu lasītājus ar ekonomikas teoriju, labāk norādīšu uz diviem jautājumiem, kas man šķiet svarīgi Latvijas gadījumā: maldināšana un nevērība. 
Latvijas politiķi un citas saistītās personas bieži paudušas, ka Latvijai vajadzētu paaugstināt nodarbinātību tā sauktajos „augstākajos” sektoros, kā visspilgtākos piemērus minot datoru un biotehnoloģijas. 
a) Ja mēs visi veidotu datorprogrammas vai aizrautos ar zālēm, Latvija vienalga būtu nabadzīga un nefunkcionējoša valsts: no kurienes ņemtu barību? Kurš grieztu matus? Kurš vadītu tramvajus un trolejbusus, ar ko no rīta mums tikt uz darbu? Acīm redzami ekonomikā nepieciešama plaša darbu, profesiju dažādošana, nefokusējoties vienīgi uz dažiem sektoriem. 
b) Valdība nevar ieplānot (katrā gadījumā tai nevajadzētu tā rīkoties – šādu stratēģiju pārstāja piekopt pirms aptuveni piecpadsmit gadiem, jo tā bija absolūti neefektīva), kuros valsts ekonomijas sektoros cilvēkiem vajadzētu strādāt – to noteiks darbspējīgo prasmes, investīcijas uzņēmumiem un tamlīdzīgi.. Ļaujiet tirgum vaļu! 
Taču valdība, protams, var asistēt tirgus veidošanā, fokusējoties uz izglītības uzlabošanu. Patiesībā visas Eiropas Savienības dalībvalstis šobrīd cenšas šādi rīkoties; Eiropas Savienība pat sev uzstādījusi mērķi līdz 2010.gadam kļūt par “viskonkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zināšanām balstīto ekonomisko sistēmu”, citiem vārdiem to mēdz saukt par Lisabonas dienaskārtību („Lisbon Agenda”) (tomēr Eiropas Savienība nepanāks savu, jo ASV paliks pirmajā vietā pasaulē ekonomikas ziņā un galvenokārt tieši pateicoties savai pārākajai izglītības sistēmai). Manuprāt, Latvija ir pārlieku bezrūpīga, ja runājam par izglītības jautājumiem. Kāds var norādīt uz skaitļiem, cik daudz jaunu cilvēku apmeklē universitāti vai ir ieguvuši kādu akadēmisko grādu un šie dati patiesi ir iespaidīgi, taču, manuprāt, Latvijā valda tendence fokusēties uz kvantitāti, nevis kvalitāti. Vai studenti apgūst matemātiku un svešvalodas pietiekošās devās? Diskusijās par šo tematu esmu noskaidrojis, ka skolās esot pārāk vienkārša mācību programma. Vai pārāk daudz universitāšu absolventu ir dažādu veidu biznesa ekonomisti? Vai viņi ir pietiekoši labi? Un kā ar ķīmiķiem, biologiem, psihiatriem, inženieriem? Līdzekļi, kas Latvijā tiek ieguldīti izpētē un attīstībā – vienos no nākotnes attīstības galvenajiem virzītājspēkiem, ir daudzkārt par maziem, norādot uz problēmām attīstībā nākotnē. 
Lai izteiktos pavisam skaidri, palūkojieties uz to no gluži citas perspektīvas: Latvijas galvenās eksportpreces ir koksne, tekstilizstrādājumi, kā arī to bieži izmanto kā tranzītvalsti. Pirmā ir dabisks resurss, otrās iemesls ir lētais darbaspēks un trešo sekmē ģeogrāfiskais novietojums. Neviens no šiem nepārstāv augsti kvalificētus speciālistus, liekot domāt, ka šādu speciālistu skaits joprojām nav pārlieku liels. Lai sekmētu saplūšanu ilgākā laika posmā, daudz kas būtu darāms un ir jādara izglītības jomā. 

Kalvītis: Latvijai jāturpina piedalīties miera misijā IrākāLETA  10/13/05     Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) ir pārliecināts, ka Latvijai jāturpina piedalīties miera misijā Irākā, tādējādi pildot iepriekš uzņemtās saistības. 
Ceturtdien tiekoties ar reģionālo laikrakstu pārstāvjiem, valdības vadītājs uzsvēra, ka miera misiju Irākā nevar beigt, jo tādā gadījumā šajā valstī varētu izcelties pilsoņu karš un nemieri. 
Latvija nevar atsaukt savus karavīrus no Irākas, jo mūsu valsts ir uzņēmusies šīs starptautiskās saistības, turklāt Latvija ir ASV partneris. 
Jau ziņots, ka Latvijas vienībām pilnvaras beigsies šā gada decembrī un Saeimai jau tuvākajā laikā būs jālemj par misijas pagarināšanu vēl uz gadu. 
Valdību veidojošajām partijām pietiks balsu Saeimā, lai pagarinātu mandātu Latvijas karavīru vienībām Irākā. Misijas pagarināšanu atbalsta visas koalīcijā esošās Saeimas frakcijas, izņemot Zaļo un zemnieku savienību.
 Kalvītis lūdz ASV atbalstu NATO sammitam RīgāDELFI  10/13/05     Ministru prezidents Aigars Kalvītis, tiekoties ar ASV Kongresa apakšpalātas locekli Džonu Šimkus, atkārtoti lūdza ASV atbalstu nākamā NATO samita organizēšanai Rīgā, portālu “Delfi” informēja Valsts Kancelejas Komunikācijas departamentā. 
Šimkus un Kalvītis bija vienisprātis, ka 2006.gada samita organizēšana Latvijā būtu ļoti nozīmīga jaunajām NATO dalībvalstīm un Eiropai kopumā. 
Kalvītis apliecināja Latvijas atbalstu ASV misijām Irākā un Afganistānā, informējot par valsts nostāju atstāt Latvijas karavīrus Irākā miera un drošības uzturēšanai līdz 2006.gada beigām. 
Ministru prezidents pateicās ASV kongresmenim par Latvijas apmeklējumu un vizītes ietvaros teikto runu Latvijas Saeimā, kas deva pozitīvus impulsus Latvijas un ASV stratēģiskās sadarbības turpināšanai. 
Kalvītis izteica pateicību par Šimkus iniciēto un ASV kongresa apstiprināto Kopējo rezolūciju, kurā nosodīts 1939.gada Molotova – Rībentropa pakts. Premjers augsti novērtēja ASV atbalstu Latvijai šajā jautājumā, kā arī Baltijas valstu neatkarības, demokrātijas un drošības veicināšanā, sekmējot integrāciju NATO un Eiropas Savienībā (ES). 
ES atbalstīto lauku projektu skaits sarūk 
Evija Ercmane, Ieva Fīrere,  Diena  10/14/05     No jauna atvērs vienu mežsaimniecības programmu, samazinās projektu griestus.
Līdz ar piešķirto Eiropas Savienības (ES) fondu izsīkšanu pēdējos mēnešos arvien sarūk līdzfinansējumam pieteikto zemnieku un zvejnieku projektu skaits — lauksaimniecības un zvejniecības fondu vadības komiteja oktobrī atbalstījusi 79 projektus, kuru kopējā vērtība nedaudz pārsniedz četrus miljonus latu. 
Salīdzinoši jūnijā tik liels pretendentu skaits bija gandrīz katrā populārākajā programmā, un līdzfinansējuma summa katrā pārsniedza divus miljonus latu. 
Lauksaimniecības fondā visvairāk projektu atbalstīti programmā Zemes uzlabošana — kopā 38. Nākamā populārākā bijusi Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju platību apmežošana, kurā saskaņots 21 projekts. Savukārt zvejniecības fondā visvairāk projektu, proti, seši, apstiprināti programmā Sociāli ekonomiskie pasākumi. 
Lauku atbalsta dienests tuvākajā laikā plānojis atsākt projektu pieņemšanu programmā Ieguldījumi mežizstrādes, koksnes pirmapstrādes un tirdzniecības uzlabošanā un racionalizācijā. Taču maksimālais finansējums šeit no 150 tūkstošiem eiro samazināts līdz 50 tūkstošiem.
Lauksaimniecības fondus Latvijas uzņēmēji apgūst visstraujāk — vairākas populārākās programmas jau pilnībā izsmeltas. No lauksaimniecībai piešķirtā finansējuma izmantoti vairāk nekā 80 procenti. Augsta aktivitāte ir arī zvejniecībā, kur apgūts vairāk par pusi līdzekļu. Kopumā šogad zemniekiem izmaksāti 25 miljoni eiro (17,57 miljoni latu).
***
Projekti, par kuriem līdz 1.oktobrim noslēgti līgumi par ES fondu naudas piešķiršanu (latos)
Atbalsts jaunajiem zemniekiem
Z/s Alpi Tehnikas iegāde 16 625
Lauku teritoriju pārveidošanas un attīstības veicināšana
SIA Zirgu Oāze Lauku tūrisma kompleksa izveide Riebiņu pagastā, Preiļu rajonā 132 996
SIA Valmeks Viesu mājas rekonstrukcija Krāslavas rajona Andzeļu pagastā 116 458
SIA Albatross un Partneri Jaunatnes tūrisma mītņu kompleksa rekonstrukcija 179 550
SIA Latvijas Lauku konsultāciju un izglītības centrs Konsultatīvās sistēmas izveide 2 151 756
Kopā 2 597 385
Mežsaimniecības attīstība
Antons Danovskis Meža ieaudzēšana 3584
Arnolds Jurkjāns Krūmāju zemes apmežošana 764
Z/s Jūzupeņi Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana 2915 
Stanislavs Anspoks Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana saimniecībā 1433 
Z/s Zāģeru lankas Meža ieaudzēšana zemnieku saimniecībā 1233
Indulis Vēveris Mazvērtīgo koku un krūmu sugu nomaiņa Īvandes pagastā 959
Alla Komissarova Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1242
Z/s Andriņi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1433 
Z/s Zemzari Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Īvandes pagastā 5763
Ģirts Pumpurs Lauksaimniecībā neizmantojamās zemes apmežošana Saldus rajona Zaņas pagastā 1027 
Z/s Rubuļi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 3632 
Armands Milzarājs Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 6690
Eduards Džeriņš Vētras seku likvidēšana Priekules pagastā 324
Laura Grīnberga Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās 1180
Harijs Joniškāns Pļavu un ganību apmežošana Kocēnu pagastā 1911 
Vitauts Breicis Mežaudzes atjaunošana pēc vētras postījumiem Valmieras rajona, Valmieras pagastā 3335 
Vitauts Breicis Mežaudzes atjaunošana pec vetras postiījumiem Valmieras rajona Valmieras pagastā 826
Inese Erdmane Vētras izpostītās mežaudzes atjaunošana Valmieras rajona Skaņkalnes pagastā 4043
Aldis Tutāns Meža atjaunošana pēc vētras postījumiem Valmieras rajona Vaidavas pagastā 147
Aldis Tutāns Meža atjaunošana pēc vētras postījumiem Cēsu rajona Liepas pagastā 265
Aldis Tutāns Meža atjaunošana pēc vētras postījumiem Cēsu rajona Raiskuma pagastā 354 
Solveiga Tomiņa Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana dabas katastrofu radīto postījumu vietās 147 
Liena Dārziņa Meža ieaudzēšana Ļaudonas pagastā 955 
Rihards Vonda Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ludzas rajona Pildas pagastā 764
Monika Rukmane Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1624 
Ligita Meļko Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 477
Andrejs Kasparāns Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 815
Silvija Kipļuka Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 551
Biruta Čebotare Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ludzas rajona Isnaudas pagastā 477
Z/s Prīžukolns Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana 1099
Dainis Kauliņš Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un krūmāju kopšana Lejasciema pagastā 11 034
Irēna Kelle Dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana un aizsardzība 787
Māris Žabars Dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana 1062
Z/s Pučkas Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 3345
Aldis Tutāns Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ogres rajona Taurupes pagastā 1051
SIA Smaland Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ludzas rajona Ciblas novadā 16 870
Karls Kelks Lauksaimniecībā neizmantojamās zemes apmežošana 2394
Helmuts Voits Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana 9004
Pēteris Dinga Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana 2268
Ivars Fērmanis Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 3823
Gaida Rakstiņa Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 430 
Vija Circene Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušos mežaudžu kopšana 1169
Gunta Zālīte Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 2867
Ainārs Palsis Mežaudzes atjaunošana pēc janvāra vētras Cēsu rajona Drustu pagastā 206
Agris Strautnieks Lauksaimniecībā neizmantotās zemes apmežošana un dabīgi ieaugušo mežaudžu kopšana 8506 
Z/s Krustceles Mežaudzes atjaunošana pēc vētras postījumiem 1180
z/s Jaunstrūkas Jaunstrūku meži 5599
Gatis Ziediņš Mežaudžu atjaunošana pēc vējgāžu un vējlaužu postījumiem Valmieras rajona Kocēnu pagastā 2509
Rita Buņķe Jaunirmu mežs 472
Laila Orole Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās Kurmāles pagastā, Kuldīgas rajonā 295
Kārlis Āboliņš Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās 413
Arvīds Raikstiņš Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās Alsungas pagastā, Kuldīgas rajonā 472
Arvīds Sobuts Lauksaimniecībā neizmantotās zemes apmežošana 1863
Z/s Virsaiši Lauksaimniecībā neizmantotās zemes apmežošana 5209
Krišs Priediņš Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana dabas katastrofu radīto postījumu vietās 885
Z/s Atālmauļas Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana dabas katastrofu radīto postījumu vietās 1534
Agita Grasmane Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana Kuldīgas rajona Kabiles pagastā 221
Ringolds Nudiens Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās Pelču pagastā, Kuldīgas rajonā 3306
SIA Waldemark Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ludzas rajona Pasienes pagastā 17 682
Antra Millere Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana pec vējgāzes 1505
I/k Mežloki Saldo ķiršu ieaudzēšana 1433
Z/s Plavnieki Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietās Kurmāles pagastā, Kuldīgas rajonā 944
Z/s Avoti Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 2150
Regīna Švarcs Lauksaimniecibā neizmantoto zemju apmežošana 1385
Z/s Pļavnieki Lauksaimniecībā neizmantotā zemē meža ieaudzēšana, mežaudžu kopšana un aizsardzība Kurmāles pagastā, Kuldīgas rajonā 2389
Z/s Nodegi Lauksaimniecībā neizmantotās zemes apmežošana 3249
Ieva Juraša Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 2341
Vadims Basovs Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana dabas katastrofu radīto postījumu vietās 206
Vadims Basovs Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana dabas katastrofu radīto postījumu vietās 236
Pēteris Marčs Dabiski ieaugušu lauksaimniecībā izmantojamās zemēs mežaudžu kopšana un aizsardzība Ludzas rajona Malnavas pagastā 551 
Z/s Izdega Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušu mežaudžu kopšana un aizsardzība Ludzas rajona Isnaudas pagastā 1504
Pjotrs Skubilins Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1051
Z/s Tiltiņi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana Ludzas rajona Ciblas novadā 3010
Harijs Oliņš Lauksaimniecībā neizmantotās zemes apmežošana Valmieras rajona Rencēnu pagastā 7025
Gaida Šilinska Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 855
Mārtiņš Ābele Vētras postījumu atjaunošana Valkas rajona Palsmanes pagastā 649
Z/s Birznieki Mežaudzes atjaunošana pēc vējgāzes 147
Aivars Bole Mežu apsaimniekošana pēc vējgāzes 236
Z/s Stabukalns Mežaudzes atjaunošana pēc viesuļvētras 354
Rudīte Strode Vētras izpostītā meža atjaunošana Cēsu rajona Drustu pagastā 324
Vija Jaunalksne Meža atjaunošana vētras radīto postījumu vietā Ramatas pagastā 324
Z/s Malaci Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana 1456 
Maija Skopāne Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana Beļavas pagastā 1911
Lucija Logina Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana un dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana 742
Svetlana Kuzmina Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana un aizsardzība 3117
Aivars Stāmers Dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana un aizsardzība 846
Aldis Bricis Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana un aizsardzība 497
Liena Kukaine Lauksaimniecībā neizmantojamo zemju apmežošana Druvienas pagastā 5161
Z/s Kastaņi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 829
Kaspars Kravalis Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana un dabiski ieaugušo mežaudžu kopšana un aizsardzība 933
Z/s Klāvi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 478
Bonifācijs Mednis Bērzu ieaudzēšana lauksaimniecībā neizmantotā zemē 373
Juris Mednis Bērzu ieaudzēšana lauksaimniecībā neizmantotā zemē 1940
Jānis Mincis Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 1092
Modris Ārvaldis Širants Mežaudzes atjaunošana pēc vētras postījuma 1240
Aivars Bole Īpašuma apsaimniekošana pec vējgāzes 236
Ēvalds Akmentiņš Meža atjaunošana 620
Z/s Lejas Prieņi Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 2981
Guntis Smilgzdrivs Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 717
Jānis Circenis Krūmāju kopšana 3916
Inta Nīmante Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 2896
Z/s Meteņi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 489
Ivars Kalniņš Krūmāju kopšana 1417
Jaņina Melne Meža atjaunošana 531
Inguna Meļķe Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 649
Aldis Dille Meža atjaunošana 1387
Ligita Andrejeva Meža atjaunošana 561
Laimdota Stirāne Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 1122
Sigita Vaivade Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 974
Viktors Brikins Zemes īpašuma atjaunošana un biosfēras renovācija 2125
Jautrīte Vircava Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1434
Jurijs Bogers Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 2629
Egons Brigzna Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1712
Kuldīgas meža īpašnieku apvienība Apvienības izveidošana 6306
Z/s Ļadas Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 11 158
SIA Silva Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 945
Dainuvīte Mirecka Meža ieaudzēšanas projekts 4062
Gatis Blumfelds Mežaudzes atjaunošana 354
Ivars Vīksna Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1338
SIA Mežalejas Mežaudzes atjaunošana 177
Ineta Kalniņa Mežaudzes atjaunošana 177
Vitolds Mārtiņš Bankavs Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana 649
Zaiga Pētersone Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1625
Z/s Lauciņi Lauksaimniecībā neizmantoto zemju apmežošana 1768
Zigfrīds Baušenieks Meža atjaunošana 945
Kopā 261 405
Flotes atjaunošana un zvejas kuģu modernizēšana
SIA Lema Hidrolokatora uzstādīšana Baltika tipa zvejas kuģim Kristīna 3187 
SIA Zvejniecības sabiedrība Aivars Kuģa Ena modernizācija 1880
SIA Zvejnieku saimnieciba Irbe Eholotu JMC V—1082 iegāde un uzstādīšana uz zvejas kuģiem 1836
SIA Hanters Klāja nomaiņa zvejas kugim Bandava 1692
SIA Ervils Zvejas kuģa Bernāti modernizācijas sākšana 21 688
SIA Ervils Zvejas kuģa Briedis modernizācijas sākšana 17 598
Kopā 47 881

Polītikā...

Kariņam izredzes nogāzt Repši
Agnese Margēviča,  NRA  10/08/05    Nedēļu pirms milžu cīņu sākšanās, kad Einars Repše un viņa konkurents Krišjānis Kariņš dosies pie partijas Jaunais laiks reģionālajām nodaļām, lai jautājumu krustugunīs ļautu partijas biedriem izšķirties par labu vienam vai otram, savu atbalstu K. Kariņam vakar pauda JL valdes loceklis, integrācijas ministrs Ainars Latkovskis.
"Es personiski atbalstu atjaunināšanos, citādi mēs būsim nišas partija, bet visas nišas jau ir aizņemtas," vakar Latvijas Radio norādīja A. Latkovskis. Tomēr E. Repšes likteni izšķirs nevis balsu samērs starp deviņiem JL valdes locekļiem, bet uz partijas kongresu 12. novembrī sabraukušie ierindas biedri. Neatkarīgās veiktā JL reģionālo nodaļu vadītāju aptauja liecina, ka tikai atsevišķās no 26 nodaļām E. Repše tiek uzlūkots kā neapstrīdams līderis, pārējās biedri izšķirsies tikai pēc milžu cīņām... 
Bijusī Dobeles nodaļas vadītāja Santa Kravcova apgalvo, ka, par spīti līderu konkurencei, partijas ierindas biedri esot vienādi, arī līdera nomaiņa aktualizējusies vienīgi mediju spiediena dēļ. Tajā pašā laikā viņa atzīst, ka E. Repšes gozēšanās glancētu žurnālu lappusēs ar jahtām, īpašumiem un jaunām meitenēm "varētu būt nedaudz pārspīlēta". "Amatpersonai ir sevi jāpieskata nedaudz cītīgāk," noteic S. Kravcova. 
"Varbūt viņš ir normāls, ļoti labs, bet, no vienkārša cilvēka viedokļa, rodas jautājumi. Par solīdumu, ne jau ko citu, jo par to naudu jau ir skaidrs – to viņš aizņemas," teic Madonas nodaļas vadītājs Andrejs Piekalns un, E. Repšes virzienā mērķējot, piebilst: "Vajag piebremzēt bišķi." "Arī jaunajā līderī tiks meklēts sliktais," savukārt spriež Gulbenes nodaļas vadītāja Ilze Nagobade. 
Alūksnes nodaļas vadītājs Viktors Litaunieks spriež, ka, vēlot jauno līderi, jāņem vērā arī drīzās 9. Saeimas vēlēšanas, tādēļ jāraugās, "kurš partijas vadītājs būs labāka lokomotīve". "Kas Jaunais laiks būs bez Repšes vārda?" vaicā I. Nagobade un kā viena no nedaudzajām uzsver, ka izvēle par labu līdzšinējam līderim jau izdarīta. "Ja būtu divas balsis, balsotu par abiem," vaļsirdīgi atzīst Cēsu nodaļas vadītājs Raitis Sijāts.
LC pieslienas mācītājiem
Agnese Margēviča,  NRA  10/11/05    Vēlētāju balsis apvienotais saraksts zvejos, piesaucot Abreni.
Par kopīgu startu nākamajās vēlēšanās vakar paziņoja Latvijas Pirmā partija (LPP) un Latvijas ceļš (LC), pie reizes atklājot kopīgo kārti vēlētāju mobilizēšanai – jaunais politiskais spēks rosināšot referendumu par Abrenes likteni. Izgāšanos piedzīvojušais LC no apvienošanās būs ieguvējs, bet LPP neko nezaudēs, – tā notikušo vērtē eksperti.
Iedzīvotāju aptaujas rāda, ka šobrīd nevienai no abām partijām, startējot atsevišķi, nebūtu izredžu iekļūt Saeimā, tiekot pāri piecu procentu robežai. Pēc Latvijas faktu aptaujas datiem, ja Saeimas vēlēšanas notiktu šā gada septembrī, par apvienību Latvijas ceļš balsotu trīs procenti vēlētāju, par Latvijas Pirmo partiju – 2,7 procenti. "Arka ir divu vājo spēks," spriež sociologs Aigars Freimanis. 
"LC ir neveiksmīgi startējis pēdējās Saeimas un pašvaldību vēlēšanās, tādēļ varētu domāt, ka lielākie ieguvēji varētu būt viņi, bet, no otras puses, arī LPP reitingi nav nekādi augstie," vērtē politologs Andris Runcis. Viņš ir skeptiski noskaņots par LPP ieguvumu no LC intelektuālā potenciāla, norādot, ka daudzi ceļinieki pēc partijas neveiksmēm jau pārbēguši uz citiem politiskajiem spēkiem. 
Savukārt sociologs Arnis Kaktiņš, meklējot skaidrojumu LPP lēmumam savas politiskās izredzes saistīt apvienībā ar LC, spriež, ka tādējādi varētu atrisināties mācītāju partijas viena no lielākajām problēmām – lokomotīvju trūkums jeb "īsais politisko līderu soliņš". 
"Tā vien izskatās, ka LPP no šīm politiskajām laulībām neko nezaudēs. Būtu grūti iedomāties, ka LPP atbalstītāji šīs apvienošanās dēļ pēkšņi novērstos," uzskata sociologs. Viņš arī uzsver, ka LC neveiksmes pēdējās Saeimas un pašvaldību vēlēšanās vairāk skaidrojamas ar partijas "atslābumu", kura dēļ vēlētāji pamatoti vairījušies izšķiest balsis par partiju, kuras iekļūšana Saeimā nebija droša. A. Runcis, vērtējot jaunās apvienības pirmo lielo iniciatīvu par referendumu Abrenes jautājumā, uzsver, ka tas ir liels risks, ko pieredzējušajiem LC politiķiem nebūtu vajadzējis pieļaut. Proti, lai gan no LPP un LC politiķu teiktā noprotams, ka viņi iestāsies par atteikšanos no pretenzijām uz Abreni, referenduma rezultāts tik jūtīgā jautājumā ir neprognozējams. "Tā ir tēma, ar kuru viņi vēlas ieskrieties, bet vai nesasteidz?" vaicā sociologs A. Freimanis. Viņa kolēģis A. Kaktiņš, piekrītot, ka referenduma ierosme ir drīzāk taktisks, nevis stratēģiski pārdomāts lēmums, norāda, ka tādējādi LC un LPP apvienība atņem šo iedarbīgo ieroci politiskajiem konkurentiem, kuri agri vai vēlu pie tā būtu ķērušies. 
"Nekas briesmīgs nav noticis," spriež Lielvārdes novada domes priekšsēdētājs un ilggadējs LC biedrs Aivars Troska. Viņš sola partijas rindas nepamest arī pēc šīs apvienošanās. Lielvārdes mērs gan vairākkārt uzsver, ka runa ir vienīgi par politisko apvienību startu vēlēšanās, nevis par LC likvidāciju un pievienošanos LPP, kam viņš kategoriski iebilstu. A. Troska ar notikušo saista cerības, ka LC atgriezīsies uz lielās politikas skatuves. Bez LPP resursu piesaistes LC finansiālā bāze uz veiksmi 9. Saeimas vēlēšanās neļautu cerēt, atzīst A. Troska. 
LPP dibināta 2002. gadā, un tajā ir 2100 biedri. LC veidojās kā priekšvēlēšanu apvienība 5. Saeimas vēlēšanām, 1993. gada septembrī no tās izveidojās partija, kurā pašlaik ir 1500 biedri, liecina aģentūras LETA informācija. "LPP ļaudis pazīst pēc enerģijas un izpildītiem solījumiem. LC – pēc pieredzes, profesionālisma un nopelniem Latvijas valsts izveidošanā. Abas partijas ir centriskas, abas iestājas par ģimeni kā valsts pamatvērtību, un abas ir pārliecinātas, ka valsts attīstība sakņojas tikai vienotībā un sadarbībā – kā iekšpolitiskā, tā ārpolitiskā," abu partiju sadarbības nepieciešamību skaidro LPP preses sekretārs Edgars Vaikulis. Turpmāk lēmumus pieņemšot abu partiju apvienotā valde, kurā tiks deleģēti deviņi LPP un deviņi LC pārstāvji. To skaitā no LPP būs šīs partijas priekšsēdētājs Juris Lujāns, satiksmes ministrs Ainārs Šlesers, bērnu un ģimenes lietu ministrs Ainars Baštiks, bet no LC partijas – priekšsēdētājs Ivars Godmanis, arī bijušais premjerministrs Andris Bērziņš un bijusī kultūras ministre Karina Pētersone.
Lemberga lietā sāk kriminālprocesu 
Edgars Galzons,  Diena  10/11/05    No divām iespējām, ko paredz jaunais likums, prokuratūra izvēlas iet izmeklēšanas ceļu.
Ģenerālprokuratūra ir sākusi kriminālprocesu lietā, kas līdz šim bija pazīstama kā pārbaude par Ventspils mēra Aivara Lemberga patieso ietekmi tranzītpilsētas uzņēmumos. Vairāk nekā divu gadu laikā apkopotie materiāli izrādījušies pietiekami nopietni, lai prokurors Andis Mežsargs, izpildot jaunā Kriminālprocesa likuma (KPL) prasības, pieņemtu lēmumu par kriminālprocesa sākšanu, nevis atteikšanos no tā. Tādējādi prokuratūrai būs daudz vairāk iespēju noskaidrot, vai A.Lembergs ir Ventspils biznesa patiesais saimnieks.
Saskaņā ar KPL pārejas noteikumiem mēneša laikā pēc likuma stāšanās spēkā 1.oktobrī tiesībaizsardzības iestādēm jāizlemj, vai saistībā ar agrāk sāktajām pārbaudēm sākams kriminālprocess, vai arī jāpieņem lēmums par atteikšanos to darīt. Atbildot uz Dienas jautājumu, kā KPL stāšanās spēkā ietekmējusi A.Lemberga pārbaudes lietas virzību, ģenerālprokurors Jānis Maizītis pirmdien pastāstīja, ka prokurors, izvērtējot apkopotos materiālus, ir sācis kriminālprocesu par faktu pēc nozieguma grupas objektiem — saimnieciskie noziegumi, amatnoziegumi, noziedzīgi nodarījumi tautsaimniecībā, noziedzīgi nodarījumi valsts institūciju dienestā.
"Ir jānodala procesa uzsākšana pret personu no procesa uzsākšanas par faktu," uzsvēra ģenerālprokurors. Ja kriminālprocess tiek sākts par faktu, nevis personu, izmeklētāju darbības nav saistītas ar termiņa ierobežojumiem. J.Maizītis arī norādīja, ka nav pareizi vilkt paralēles starp kriminālprocesa sākšanu un krimināllietas ierosināšanu: "Kriminālprocess nekādā ziņā nav krimināllietas ierosināšana." Saskaņā ar KPL kriminālprocesu var sākt arī tad, ja izmeklētāju rīcībā ir ziņas par iespējamu notikušu noziedzīgu nodarījumu un tās ir iespējams pārbaudīt tikai ar kriminālprocesa līdzekļiem un metodēm. "Visiem kriminālprocesiem, protams, ir numuri, līdzīgi kā tas bija krimināllietu ierosināšanai. Bet tā ir daudz agrāka stadija. Šajā daudz agrākajā stadijā ir iespējama daudz plašāku līdzekļu izmantošana, nekā tas bija līdz krimināllietas ierosināšanai." 
Iepriekš pārbaužu ietvaros izmeklētāji drīkstēja pieprasīt paskaidrojumus, noteikt revīziju un ekspertīzi, bet tagad, piemēram, viņiem ir tiesības pratināt procesā iesaistītās personas vai veikt kratīšanu. 
Lēmums par kriminālprocesa sākšanu saistībā ar A.Lemberga pārbaudes lietu nenozīmējot, ka prokuratūras rīcībā būtu nonākuši jauni pierādījumi. Kā stāstīja J.Maizītis, izmeklētāji joprojām no Šveices nav saņēmuši atbildi uz tiesiskās palīdzības lūgumu, vienīgi zināms, ka materiāli atrodas pēdējā instancē Šveices federālajā tiesā.

Valdība jau īsteno daļu no pretinflācijas plāna pasākumiem
LETA  10/11/05    Valdība jau ir uzsākusi daļu no pasākumiem, kas iekļauti tās inflācijas mazināšanas pasākumu plānā, šodien žurnālistiem atzina Ministru prezidents Aigars Kalvītis. Pie valdības paveiktajiem darbiem premjers minēja vienošanos nepiemērot pievienotās vērtības nodokli apkurei, nākamgad nepalielināt akcīzes nodokli naftas produktiem, kā arī apņemšanos šogad nodrošināt zemu valsts budžeta deficīta līmeni, kas varētu būt 0,5% no iekšzemes kopprodukta, iepriekš prognozēto 1,6% vietā. Tāpat valdības vadītājs uzsvēra, ka tiks veikti pasākumi konkurences uzlabošanai. 
Kalvītis arī norādīja uz valdības šīsdienas lēmumu "iesaldēt" Ministru kabineta locekļu un parlamentāro sekretāru algas. Valdība aicina par šādu soli izšķirties arī Saeimas deputātus, jo arī viņu algas ir piesaistītas valstī sabiedriskajā sektorā strādājošo atalgojumam. 
Premjers norādīja, ka valdības pretinflācijas plānā ir arī tādi pasākumi kā jaunu nodokļu ieviešana un algu "iesaldēšana" visiem sabiedriskajā sektorā strādājošajiem. Par šādu pasākumu īstenošanu valdība varētu izšķirties tikai tad, ja inflācija sasniegtu divciparu skaitli. 
Runājot par pašreizējo patēriņa cenu kāpumu, Kalvītis norādīja, ka cenām valstī ir tendence izlīdzināties, jo Latvija ir iekļāvusies jaunā ekonomiskā telpā. 
Zinātnieki neatbalsta naudas sadalījumu zinātnei 2006.gada budžetāLETA  10/11/05    Pēdējā brīdī zinātnieki iebilst pret finansējuma sadalījumu zinātnei Izglītības un zinātnes ministrijas (IZM) izstrādātajā nākamā gada budžeta projektā, kuru Saeima jau akceptējusi pirmajā lasījumā. 
Otrdien Saeimas Izglītības un kultūras komisijas sēdē Latvijas Zinātnes padomes (LZP) priekšsēdētājs akadēmiķis Juris Ekmanis norādīja, ka budžeta projektā samazināts finansējums vairākām zinātnes pozīcijām, piemēram, grantu programmām, kuras LZP dala konkursa kārtībā. 
LZP norādīja, ka valsts budžeta programmas “Zinātne” plānojums neatbilst Latvijas zinātnes attīstības pamatnostādnēm un neturpina iespējamo lietišķās zinātnes inovativo virzību. 
Papildus zinātniskās darbības attīstībai šogad iedalīti apmēram 3,7 miljoni latu. Tas ir nepietiekami, lai finansētu jau uzsāktās valsts pētījumu programmas piecās zinātnes prioritātēs, kas apstiprinātas Ministru kabinetā uz trijiem gadiem. Šo programmu izpildei vien nepieciešami aptuveni 3,9 miljoni latu, norādīja Ekmanis. Nepieciešams arī paredzēt iespēju uzsākt jaunas valsts pētījumu programmas nākamajā gadā. 
Nepieciešams palielināt nākamajā gadā plānoto projektu jeb grantu kopējo finansējumu, sedzot arī pieaugošās pētījumu un ekspertu izmaksas, jo 2006.gadā ne visi grantu izpildītāji saņems atbalstu no bāzes finansējuma. 
LZP aprēķini liecina, ka zinātnes attīstības svarīgākajām saistībām minimāli nepieciešami vismaz 4,4 miljoni latu, tādēļ Ekmanis aicināja pārstrādāt budžeta projektu, atsakoties no paredzētā finansējuma zinātniskajai infrastruktūrai un attīstībai augstskolās, jo augstskolu un zinātnisko institūciju infrastruktūra tiek veidota, izmantojot valsts budžeta līdzfinansējumu un ERAF līdzekļus. 
Nākamā gada budžeta projektā zinātniskās darbības attīstībai augstskolās paredzēti septiņi miljoni latu. 
Izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) norādīja, ka viena no IZM prioritātēm ir saistīts pētniecības un mācību process jeb izglītības un zinātnes integrācija. Tas veicinātu doktorantūras attīstību un paaudžu nomaiņu profesūrā. 
Gan komisijas deputāti, gan LZP pārstāvji bija vienisprātis, ka augstskolās ir jārada pamatīga zinātniskā bāze, taču to nevar izdarīt uzreiz, novirzot līdzekļus tikai augstskolām. Nepieciešams pārejas periods, jo jaunajā budžeta projektā augstskolas esot “dubultnodrošinātas”. 
Joprojām atbalstot zinātnes un izglītības integrāciju, Druviete piekrita kopā ar zinātniekiem šo jautājumu risināt un jau šodien sagatavot grozījumus budžeta projektā. 
Konkurences padome saņem asu valdības kritiku
LETA  10/11/05    Šodien valdība, iepazīstoties ar Konkurences padomes (KP) līdz šim paveikto, veltīja asu kritiku iestādes darbam, norādot uz tās nespēju nodrošināt konkurenci tirgū. Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) uzsvēra, ka KP ir ļoti nozīmīga institūcija, tomēr divu gadu laikā tai nav izdevies piesaistīt nepieciešamos darbiniekus, kas ir saistīts ar KP prestižu un zemo atalgojumu. Valdības vadītājs uzsvēra, ka valdība ir gatava stiprināt KP, tai skaitā piešķirt papildu finansējumu. 
Šā gada beigās beidzas pilnvaru termiņš pašreizējam KP priekšsēdētājam Pēterim Vilkam. Gan Kalvītis, gan ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL) uzsvēra, ka KP vadītāja amatam tiks rīkots konkurss. Premjers piebilda, ka viņš vēlētos KP priekšsēdētāja amatā redzēt nevis Vilku, bet kādu citu speciālistu. 
Premjers norādīja, ka katram vadītājam "ir dots savs laiks". 
Arī Vilks tiek aicināts piedalīties konkursā, ja viņš vēlas turpināt darbu KP. 
Kariņš uzskata, ka KP darba uzlabošanai nākamā gada budžetā papildus būtu jāpiešķir 400 000 latu, no kuriem 300 000 latu būtu nepieciešami atalgojuma palielināšanai. Tēlaini salīdzinot KP ar vilku, Kariņš sacīja, ka tam trūkst zobu. "Gribam vilkam zobus, dosim vilkam naudu," mudināja ekonomikas ministrs. 
KP priekšsēdētājs šodien valdībai atzina, ka sekmīgu KP darbu kavē vairākas problēmas, no kurām būtiskākā ir finansējuma trūkums. Tā rezultātā KP ir liela personāla mainība, turklāt padomes lēmējinstitūcija ilgstoši strādā nepilnā sastāvā. Tāpat Vilks atzina, ka pārāk smagnēja ir administratīvā procedūra, kas neļauj KP pašai noteikt prioritātes. Tai ir jāizskata visas iesniegtās sūdzības, arī tās, kuras jau sākotnēji liekas nenozīmīgas. 
Tāpat KP vēlētos, lai Latvijā, tāpat kā Rietumeiropas valstīs, uzņēmēju sūdzības par negodīgu konkurenci izskatītu nevis KP, bet tiesas civiltiesiskā kārtībā. 
Vaicāts, vai viņu apmierina kopējā konkurences sistēma valstī, Vilks sacīja, ka, piemēram, mazumtirdzniecībā, tirgus ir atvērts un nav piesātināts, tāpēc jauni tirgus dalībnieki var viegli tajā ienākt. Tāpat Vilks par mītu uzskata to, ka mazumtirdzniecībā mazā konkurence veicina cenu pieaugumu. KP priekšsēdētājs uzsvēra, ka cenu pieaugumu ir veicinājušas pieaugošās ražotāju cenas. 
Vilks sarunā ar žurnālistiem pagaidām atturējās komentēt, vai kandidēs KP amatam. Tas būšot viņa personīgais lēmums. 
Vienlaikus viņš uzsvēra, ka ir gandarīts par valdības pievērsto uzmanību KP darbam. Vilks ir pārliecināts, ka situācija KP laikā, kad viņam iestāde būs jāatstāj, būs labāka, nekā tad, kad viņš darbu padomē sāka. 
Kā ziņots, Ekonomikas ministrijas (EM) ziņojumā par KP līdzšinējo darbu teikts, ka padomē pastāv augsta darbinieku mainība - līdz pat 30% gadā, kā arī KP lēmējinstitūcija jau kopš 2001.gada oktobra strādā nepilnā sastāvā. 
KP ir arī ierobežotas iespējas veikt pakalpojumu finansēšanu specifisku pētījumu veikšanai konkrētu tirgu izpētei un piesaistīt ārējos ekspertus. Tāpat lieli cilvēkresursi tiek tērēti, lai kvalitatīvi sagatavotu tādu lietu izskatīšanu tiesā, kuras tieši neattiecas uz KP ierosinātajām lietām par konkurences pārkāpumiem. 
Piemēram, ilgstošs tiesas process bija nepieciešams par iespēju KP saņemt tiesas atļauju un iekļūt tirgus dalībnieku un to darbinieku transportlīdzekļos, dzīvokļos, neapdzīvojamās telpās, būvēs, lai veiktu tajās esošo mantu un dokumentu apskati, kas ir nepieciešama efektīvai lietu izmeklēšanai, informē EM. 
Pēc EM domām, nepieciešams izvērtēt konkurences jomu regulējošos normatīvos aktus, lai uzlabotu KP darbu un veicinātu lietu ātrāku un efektīvāku izskatīšanu. 
Ministrija konstatējusi vairākas problēmas - administratīvā procesa piemērošana konkurences lietu izvērtēšanā bieži rada situāciju, kad tirgus dalībnieki apzināti kavē lietu izmeklēšanu, daudzkārtēji pārsūdzot KP lēmumus, kas prasa ievērojamus KP resursus un lietu izskatīšanu padara ilgstošu. 
Problēmas ir arī negodīgas konkurences pārkāpumu izvērtēšana, kas bieži vien skar tikai atsevišķu uzņēmēju intereses, un šiem pārkāpumiem nav lielas ietekmes uz konkurenci konkrētā tautsaimniecības nozarē kopumā. Šīs lietas prasa salīdzinoši lielus KP resursus. 
Tāpat ir nepieciešams izvērtēt Konkurences likuma normas par dominējoša stāvokļa definīciju, kā arī normas par izmeklēšanas darbību veikšanu, pierādījumu iegūšanu un nostiprināšanu, secinājusi EM. 
Lai uzlabotu situāciju, EM iesaka kopīgi ar Tieslietu ministriju un Valsts kanceleju izveidot darba grupu normatīvo aktu izvērtēšanai un pilnveidošanai, kā arī veikt tiesu sistēmas darbinieku papildu apmācību ar konkurences tiesībām saistītos jautājumos. 
Tāpat tiek ieteikts izstrādāt KP darbības stratēģiju, risināt jautājumu par papildus nepieciešamo finansējumu, kā arī veikt pasākumus sabiedrības informēšanai un izglītošanai par konkurences jautājumiem, stiprinot sabiedrisko attiecību daļu. 
LETA jau ziņoja, ka Kalvītis iepriekš asi kritizēja KP darbu un lūdza to izvērtēt Kariņam. Premjers arī izteicās, ka Vilkam būs jāatstāj KP vadītāja amats, jo viņš acīmredzot nesaprotot pieņemto lēmumu sekas. 
Kalvītis sacīja, ka KP darba rezultāti nav apmierinoši. Iemesli neesot zināmi, tāpēc valdības vadītājs nevar pateikt, vai iestāde slikti strādā nekompetences, korupcijas, mīkstčaulības, finansējuma trūkuma vai likumdošanas nepilnību dēļ. 
"Neveiksmīgās konkurences politikas rezultātā valdībai no rokām ir izņemti vairāki instrumenti, lai ietekmētu cenas un konkurenci valstī," uzsvēra valdības vadītājs. 
Ņemot vērā ekonomisko situāciju, kad pieaug inflācija un strauji kāpj degvielas cenas, pēc premjera teiktā, ir skaidrs, ka konkurences politika valstī netiek realizēta. KP darba rezultāti esot katastrofāli, tāpēc premjers lūdzis Kariņu izvērtēt, kādi ir iemesli. 
Vēlēšanu likumu grozījumi – nepilnīgi
Agnese Margēviča,  NRA  10/12/05    Valdības vakar akceptētie grozījumi vēlēšanu likumos, lai arī izstrādāti ar mērķi novērst varas vakuuma atkārtošanos, kā tas notika sakarā ar likumpārkāpumiem šā gada pašvaldību vēlēšanās un tiem sekojušajām tiesvedībām, tikai daļēji risina problēmas. Vēl aizvien paliek neskaidrs, kā tiesa vai Centrālā vēlēšanu komisija (CVK) varēs pierādīt likumpārkāpumu ietekmi uz vēlēšanu rezultātu.
CVK priekšsēdētājs Arnis Cimdars, kas piedalījies grozījumu izstrādāšanā, atzīst, ka vairāki formulējumi vēlēšanu likumu grozījumos būtu jāprecizē, un norāda, ka diskusija par grozījumiem turpināsies Saeimā. Grozījumus Saeimas vēlēšanu likumā un likumā Par pilsētas domes, novada domes un pagasta padomes vēlēšanām izstrādājusi tieslietu ministres vadītā darba grupa. 
Lai novērstu tiesvedības ieilgšanu par apstrīdētiem vēlēšanu rezultātiem, kas ļauj apšaubīt darbojošās varas leģitimitāti, likumu grozījumi noteic ierobežotus termiņus šādu lietu izskatīšanai, kā arī to, ka vēlēšanu lietas skatāmas tikai vienā instancē un pēc sprieduma nav pārsūdzamas. Likumprojekts paredz, ka pilsētas, novada vai pagasta vēlēšanu komisijas lēmumu par vēlēšanu rezultātu apstiprināšanu varēs pārsūdzēt CVK, kuras lēmumu varēs pārsūdzēt Administratīvajā apgabaltiesā, un tās lēmums nebūs pārsūdzams. Saeimas vēlēšanu likumā paredzēts noteikt, ka iecirkņa vēlēšanu komisijas lēmumu varēs pārsūdzēt CVK, bet CVK lēmumu – Augstākajā tiesā, kuras lēmums nebūs pārsūdzams. 
Viena no strīdīgākajām normām, kas pašvaldību vēlēšanu likumā atrodama arī šobrīd un pārstrādātā variantā iekļauta arī grozījumos, attiecas uz iespējām atcelt vēlēšanu rezultātus, ja vēlēšanu organizēšanā atklāti likumpārkāpumi. Likuma grozījumi paredz, ka tiesai tādā gadījumā jākonstatē, ka pārkāpumi ietekmējuši deputātu vietu sadalījumu starp politiskajiem spēkiem. 
Tomēr, kā to atzinuši eksperti un pierādījusi nu jau līdz trešās instances tiesai nonākusī tiesāšanās par vēlēšanu rezultātu atcelšanu Jūrmalā, tiesai nav iespēju pierādīt, ka likumpārkāpumi ietekmējuši mandātu sadalījumu. Proti, aizklātā balsošanā, kā tas ir Latvijā, nav iespējams pierādīt, ka, piemēram, uzpirkts vai citādi ietekmēts vēlētājs patiešām nobalsojis par uzpircēja politisko spēku. Tādējādi iespējams pierādīt vienīgi krimināli sodāmo uzpirkšanas faktu, nevis to, ka šis nodoms īstenojies un ietekmējis vēlēšanu rezultātus. 
Tiesa, pašvaldību vēlēšanu likuma grozījumi paredz iespēju, ka CVK var pārdalīt deputātu vietas pēc tam, kad saņemts notiesājošs spriedums par vēlēšanu tiesību pārkāpumiem. A. Cimdars skaidro, ka šī norma ļautu sodīt deputāta kandidātu vai visu viņa pārstāvēto sarakstu, ja tas pārkāpis vēlēšanu likuma normas, piemēram, uzpērkot vai citādi ietekmējot vēlētāju izvēli. Tomēr likuma grozījumi skaidri nenosaka principus, pēc kādiem CVK šo vietu pārdali veiks – sodot tikai vainīgo deputātu vai visu sarakstu, kā arī nav teikts, pēc kāda principa tiks noskaidroti deputāti, kas nāks viņu vietā.
Satversmē noteiks valsts aizsardzību laulībai starp vīrieti un sievietiLETA  10/12/05    Saeimas Juridiskās komisijas deputāti pēc ilgām debatēm šodien vienojās konceptuāli atbalstīt Satversmes grozījumus, kas paredz noteikt, ka valsts aizsargā un atbalsta laulību savienību starp vīrieti un sievieti. 
Pašlaik augstākajā valsts pamatlikumā ir noteikts, ka valsts aizsargā laulību, taču, pēc komisijas deputātu domām, var rasties situācija, ka Latvijā homoseksuāli orientētie cilvēki prasīs atzīt savu viendzimuma savienību. 
Lai arī komisijas sēdē neviens deputāts neiebilda, ka laulība ir savienība starp vīrieti un sievieti, Tautas saskaņas partijas deputāts Valērijs Agešins sacīja, ka minētos grozījumus neatbalsta, jo nevar Satversmi grozīt pārāk bieži. “Vai mēs Satversmē definēsim arī to, ka vīrietis ir būtne, kas nēsā uzvalku, nevis kleitu,” norādīja Agešins. 
Komisijas vadītājs Mareks Segliņš (TP) sacīja, ka minētais nav juridisks, bet gan ētisks jautājums. “Neviens gejs nebūtu piedzimis, ja nebūtu vīrieša un sievietes,” viņš sacīja. 
Šobrīd visvairāk neaizsargāti ir normāli orientētie cilvēki, piebilda Segliņš un norādīja, ka diemžēl citur Eiropā no pārbagātās dzīves cilvēki vēlas laulāties ar sava dzimuma partneriem. 
Komisijas deputāts Paulis Kļaviņš (JL) uzsvēra, ka šobrīd saredz uzbrukumu laulībai. “Citādi seksuāli orientētie cilvēki var darīt ko grib, bet lai viņi neuzstāda savas prasības,” klāstīja deputāts un piebilda, ka varbūt uz citas planētas cilvēki dzimst, izperējot olu, taču mūsu planētā tas rodas, pateicoties sievietei un vīrietim. 
TSP deputāts Aleksandrs Bartašēvičs norādīja, ka deputāti ar savām diskusijām sniedz tikai pakalpojumus cilvēkiem, kas ir “daļēji slimi”, jo nekāds cits veidojums kā savienība starp vīrieti un sievieti nevar būt ģimene. 
Viena no priekšlikuma iesniedzējām - LPP deputāte Inese Šlesere - uzsvēra, ka ir jāaizsargā laulība, jo tā ir pamatvērtība. Komisijas deputāti šodien vienojās minēto Satversmes pantu nevis papildināt, bet gan izteikt jaunā redakcijā, tādēļ tas izskatīšanai Saeimā tiks virzīts kā alternatīvais projekts. 
Lai pieņemtu grozījumus Satversmē, Saeimā par tiem ir jābūt divu trešdaļu deputātu atbalstam. 
Valdībai jāizšķiras — būt vai nebūt Gaismaspilij 
Dita Arāja,  Diena  10/13/05    Bez 7,4 miljonu latu garantijas var kavēties Latvijas Nacionālās bibliotēkas ēkas celtniecība.
Lai arī doma par Latvijas Nacionālās bibliotēkas (LNB) ēkas celtniecību briest jau gandrīz gadsimtu un tagadējās brīvvalsts laikā vairākkārt pieņemti politiski lēmumi par LNB būvniecību, ceturtdien arī Aigara Kalvīša (TP) valdībai ārkārtas sēdē būs jāizšķiras, vai Latvijā beidzot sāks celt Gaismaspili vai arī uz nezināmu laiku atkal būs no tās jāatsakās. Ministru kabinets paredzējis izskatīt Kultūras ministrijas (KM) tikai šīs nedēļas sākumā iesniegto priekšlikumu nākamā gada budžetā iekļaut juridiski nesaistošas 7,4 miljonu latu garantijas LNB ēkas būvniecībai 2007. un 2008.gadā. Tomēr sarežģījumus rada Jaunais laiks (JL), kas iebilst pret sasteigtām metodēm, ar kādām, viņuprāt, LNB būvniecību mēģina panākt kultūras ministre Helēna Demakova (TP). 
JL ir pretenzijas arī pret 612 000 latu, kas nākamgad paredzēti LNB celtniecības īstenotājam aģentūrai Jaunie trīs brāļi, jo tā, pēc JL domām, ir naudas šķērdēšana. Tā vietā šo summu JL piedāvā atdot skolu datorizācijai. H.Demakova akcentē, ka bez būvniecībā kompetentas aģentūras LNB, arī laikmetīgās mākslas muzeja un akustiskās koncertzāles celtniecība nav iespējama. A.Kalvītis saka, ka LNB ir jāceļ, tāpēc viņš gatavs garantēt nepieciešamo summu. Viņš domā, ka ceturtdien izdosies pārliecināt JL, un cer "uz saprātīgu diskusiju, kur nebūtu tik daudz emociju". 
Šī nav pirmā reize, kad JL un H.Demakovas priekštece Ingūna Rībena sāk emocionālas vārdu kaujas ar pašreizējo kultūras ministri par jauno kultūras objektu celtniecību un "trīs brāļu" budžetu. Minētais atkārtojas, par spīti tam, ka tieši JL līdera Einara Repšes valdības laikā, kad kultūras ministre bija I.Rībena, tika pieņemts likums par LNB būvniecību. Arī 67% Latvijas iedzīvotāju ir pārliecināti, ka Gaismaspili beidzot ir nepieciešams uzcelt, liecina SKDS 2004.gada aptaujas dati. 
7,4 miljoni 2006.gada budžetā būs kā garantija tam, ka 2007. un 2008.gadā jau nākamā valdība, kas valsti stūrēs pēc 9.Saeimas vēlēšanām, turpinās pašreizējās iesākto un Gaismaspili būvēs. H.Demakova atzīst, ka valdībā priekšlikumu par 7,4 miljoniem latu iesniegusi vien šīs nedēļas sākumā, jo līdz šim nav bijusi panākta vienošanās ar starptautisko partneri projektēšanas firmu Hill International (HI) par savstarpējām saistībām un nosacījumiem. Nu valsts un HI sarunas par sadarbību ievirzījušās finiša taisnē, un Jauno trīs brāļu vadītājs Zigurds Magone stāsta, ka oktobra beigās vai novembra sākumā varētu parakstīt līgumu. 
Tiek lēsts, ka LNB būvniecībai vajadzēs 105 miljonus latu. Z.Magone atšifrē, kā 2007.gadā tiks tērēti 7,4 miljoni latu: 1,9 miljoni — LNB ēkas tehniskā projekta pabeigšanai, 5,5 miljoni — "gaismas tīklam" jeb valsts vienotās digitālās informācijas sistēmas izveidei. Turklāt "gaismas tīkla" naudu varētu izmantot kā valsts līdzfinansējumu, ja Geitsu fonds Latvijai piešķirtu finansējumu bibliotēku informatizācijai. 
"Ja reiz pasūtām tehnisko projektu un ieguldām lielas summas, jārunā pilnīgi skaidri, ka LNB būs jābūvē un atpakaļceļa vairs nav," saka Z.Magone. Arī H.Demakova uzskata, ka būtu "politiski pilnīgi bezatbildīgi" slēgt līgumu ar HI bez valdības garantijām. 
Tomēr JL Saeimas frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis ir pārliecināts, ka "mums nevajag bibliotēku celt ar sasteigtiem, pusslepeniem gājieniem". Bet I.Rībena atgādina, ka H.Demakova gan normatīvus par "trīs brāļu" izveidi, gan arī tagad 7,4 miljonu garantijas projektu valdībā iesniegusi pēdējā brīdī, un "tas vien rada aizmetni bažām un aizdomām". 
"JL pilnīgi un noteikti ir par LNB celšanu, bet ir pret blēdībām, informācijas slēpšanu un sasteigtiem, nesaprotamiem darījumiem," saka K.Šadurskis. Viņu nepārliecina arī tas, ka LNB būvniecības caurskatāmību nodokļu maksātāju vārdā uzraudzīs sabiedrība par atklātību Delna, kurai uzticoties E.Repše. Delnas valdes priekšsēdētājs Roberts Putnis uzskata, ka politiķu satraukuma iemesls ir pamatots priekšlikuma sasteigtības dēļ, bet "tas nepārkāpj vidējo Latvijas pārvaldes sliktas prakses piemēru, un ļaunprātību tajā saskatīt nevar". Pēc R.Putņa domām, līdzekļu paredzējums valsts budžetā ir visatklātākā forma, jo tā var kontrolēt to izlietojumu. 
JL ministri valdības sēdē no KM prasīšot naudas pamatojumu, ko H.Demakova un Z.Magone arī sola. H.Demakova akcentē — ja valdība tagad nepiešķir naudu "trim brāļiem" un nedod garantijas, Gaismaspils celtniecība aizkavējas vēl vismaz uz gadu. Likumā paredzēts to uzbūvēt līdz 2008.gada 18.novembrim.
***
Viedoklis
Andris Vilks, Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors:
Atkal raisot šādu diskusiju, ir zināmas bažas, vai nevar iznākt apdraudējums bibliotēkas celtniecībai. Ja garantijas nepiešķir, tas reāli nozīmē, ka projekts var apstāties, un tas ir uz neprognozējamu laiku, ņemot vērā 9.Saeimas vēlēšanas un jaunas valdības formēšanu. Garantijas budžetā noteikti nodrošinātu, ka būvniecības sagatavošana, vienotās informatizācijas sistēmas un digitālās bibliotēkas veidošana tiks novesta līdz stabilai stadijai.

Valsts uzņemsies ilgtermiņa saistības "Gaismas pils" celtniecībai 
LETA  10/13/05    Pēc garām un asām diskusijām Ministru kabinets šodien ārkārtas sēdē atbalstīja Kultūras ministrijas (KM) priekšlikumu valstij uzņemties ilgtermiņa saistības 8 595 395 latu apmērā Latvijas Nacionālās bibliotēkas (LNB) jaunās ēkas būvniecības projekta īstenošanai.
Savukārt par ilgtermiņa saistību uzņemšanos akustiskās koncertzāles būvniecībai valdība sola lemt nākamā gada pirmajā pusē, kad būs skaidrākas projekta aprises.
Pret ilgtermiņa saistību uzņemšanos šodien valdības sēdē turpināja iebilst partija "Jaunais laiks" (JL), tomēr pēc sēdes laikā pieprasītā pārtraukuma partijas ministri piekrita Ministru prezidenta Aigara Kalvīša (TP) ierosinājumam pagaidām lemt tikai par LNB projektu, atliekot izšķiršanos par koncertzāles projekta īstenošanu.
Kā uzsvēra aizsardzības ministrs Einars Repše (JL), partija diskusijas par abiem projektiem ir panākusi tikai ar lielu uzstājību. JL apzinoties šo projektu nozīmību un to, ka KM piedāvātie risinājumi nākotnē varētu būtiski apgrūtināt valsts budžetu.
Līdz būvniecības uzsākšanai LNB projekta izmaksas plānotas 15,9 miljonu latu apmērā - sedzot izdevumus par projektēšanas darbiem un iepērkot 1600 datorus bibliotēkām. Ēkas būvniecību plānots uzsākt 2007.gada sākumā, tā izmaksās 105 miljonus latu, bet kopā ar procentu maksājumiem, kurus plānots segt no 2008. līdz 2030.gadam, - 163 miljonus latu.
Valdības sēdes laikā premjers ierosināja par akustiskās koncertzāles projektu lemt nākamā gada sākumā, kad būs pabeigti projektēšanas darbi. Tad valdībai būs lielāka skaidrība par projekta kopējiem līdzekļiem un varētu izvērtēt KM piedāvātos finansēšanas modeļus.
KM valsts sekretārs Daniels Pavļuts aicināja valdību par ilgtermiņa saistību uzņemšanos akustiskās koncertzāles būvniecībai izšķirties jau šodien, jo pretējā gadījumā projekta realizācija varētu iekavēties par aptuveni gadu. Kavēšanos viņš saistīja ar to, ka bez ilgtermiņa saistībām nevarēs sākt būvniecības iepirkuma procedūras.
Savukārt Kalvītis uzsvēra, ka netiek diskutēts par koncertzāles nepieciešamību, jo lēmums par tās būvniecību pieņemts jau iepriekš. Tāpat netiek runāts par šī projekta apturēšanu. Valdības vadītājs uzskata, ka projektēšanas darbus, kuriem jau ir atvēlēti līdzekļi, var turpināt, neuzņemoties saistības valstij.
KM rosina valdību uzņemties 48 miljonu latu ilgtermiņa saistības, kas ir par 18 miljoniem latu vairāk nekā koncertzāles faktiskās izmaksas. 

Kalvītis: Valdība nevar aizkavēt darbaspēka aizplūšanu uz ārvalstīmLETA  10/13/05    Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) uzskata, ka valdība nevar aizkavēt darbaspēka aizplūšanu uz ārvalstīm, jo katram iedzīvotājam ir iespējas doties labākas dzīves meklējumos ārpus valsts. Ceturtdien, tiekoties ar reģionālo laikrakstu pārstāvjiem, Kalvītis atzina, ka process noregulēsies pats, pakāpeniski pieaugot algu līmenim valstī. 
Viņš ir pārliecināts, ka pie noteikta atalgojuma līmeņa cilvēki vairs nebūs motivēti doties darbā uz ārvalstīm, kur pārsvarā tiek piedāvāts mazkvalificēts darbs, turklāt esot jādzīvo "pārcilvēcīgos" apstākļos, nevis privātmājās vai labi iekārtotos dzīvokļos. 
Valdība darbaspēka noturēšanai Latvijā ir gatava palielināt sabiedriskajā sektorā strādājošo algas, kam līdzekļi ir paredzēti nākamā gada budžeta projektā. Vienlaikus, kā norādīja Kalvītis, aug arī privātajā sektorā strādājošo algas. 
Tajā pašā laikā valdība negrasās kādiem administratīviem vai citiem līdzekļiem aizturēt tos, kas vēlas doties peļņā uz ārvalstīm. "Cilvēkiem ir brīvas tiesības pārvietoties. Pēc tā mēs tiecāmies gandrīz 60 gadus," šodien sacīja valdības vadītājs. 
Runājot par darba roku trūkumu Latvijā, Kalvītis noraidīja iespējas, piemēram, atvērt robežu ar Krieviju, lai šīs valsts iedzīvotāji varētu brīvi ierasties strādāt mūsu valstī. 
Vīķe-Freiberga vēlas pildīt prezidenta pienākumus līdz termiņa beigām
LETA  10/14/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga vēlas pildīt prezidenta amata pienākumus līdz termiņa beigām. "Man ir savā veidā līgums ar Latvijas Saeimu, es to vēlos ievērot," Latvijas Televīzijas raidījumā "Valsts pirmās personas" sacīja Vīķe-Freiberga, jautāta, vai politisku iemeslu vai karjeras dēļ viņa varētu atteikties no prezidenta amata pildīšanas pirms termiņa beigām.Prezidente uzsvēra, ka ir uzņēmusies četru gadu darba termiņu. "To man Saeima ir uzticējusi, un es to esmu pieņēmusi. Protams, ja gadītos, ka man rodas veselības problēmas, tad man būtu jāatvainojas Saeimai, ka nevaru pildīt savas funkcijas," sacīja Vīķe-Freiberga. 
Kā ziņots, ārvalstu medijos izskanējis viedoklis, ka Vīķe-Freiberga varētu būt viena no kandidātēm uz ANO ģenerālsekretāra amatu. Pazīstamais Francijas laikraksts "Le Figaro" pieļāva, ka Latvijas prezidentes kandidatūru atbalsta ASV. 
Iepriekš komentējot savu iespēju ieņemt ANO ģenerālsekretāra amatu, Valsts prezidente atzina, ka "būtu gatava pieņemt šo izaicinājumu". 
Pašreizējā ANO ģenerālsekretāra Kofi Annana pilnvaru termiņš beigsies nākamgad. Savukārt Latvijas prezidentes pilnvaras beidzas 2007.gada vasarā. 
Zaļā gaisma bibliotēkai 
Dita Arāja,  Diena  10/14/05     Jaunais laiks piekāpjas, un valdība uzņemas ilgtermiņa finansiālās saistības LNB būvniecībai
Piedodiet, žurnālistiem teica kultūras ministre Helēna Demakova (TP) un novērsās no kamerām, lai apvaldītu pēdējās dienās sakāpināto emociju raisīto valgumu acīs. Viņai bija pamats gandarījumam, jo tikai pirms pāris minūtēm arī Jaunā laika (JL) ministri padevās, un pēc JL līdera un aizsardzības ministra Einara Repšes jūsmīgās atkāpšanās uzrunas ārkārtas sēdē valdība vienprātīgi atbalstīja Kultūras ministrijas (KM) priekšlikumu nākamā gada budžetā iekļaut 8,5 miljonu latu ilgtermiņa saistības, kam jānodrošina Latvijas Nacionālās bibliotēkas (LNB) jaunās ēkas būvniecība. "Tas tomēr ir ļoti svarīgi, tā ir paļāvība, ka varēsim turpināt visu iesākto," tā valdības lēmumu Dienai novērtēja LNB direktors Andris Vilks. 
Likums par valsts budžetu paredz, ka valsts ilgtermiņa finansiālās saistības, konkrētajā gadījumā 2007. un 2008.gadā LNB būvniecībā tērējamie 8,5 miljoni latu, jāuzrāda jau 2006.gada budžetā. No šīs summas 7,4 miljoni latu tērējami 2007.gadā tehniskā projekta pabeigšanai un bibliotēkas digitalizācijai, bet 1,1 miljons 2008.gadā būs vajadzīgs būvniecības autoruzraudzībai. 
H.Demakova ar priekšlikumu par valsts garantijām klajā nāca tikai otrdien, un JL uz karstām pēdām paziņoja, ka tam nav pieņemama šāda sasteigtība, kā arī izteica bažas, ka kultūras ministres rīcība rosina aizdomas par iespējamiem negodīgiem darījumiem ar valsts naudu. Bez valdības garantijām, kam gan nav juridiska spēka, nebūtu iespējams oktobra beigās slēgt līgumu ar LNB būvniecības starptautiskajiem partneriem Hill International, tādēļ JL demonstrētā nepiekāpība raisīja bažas, ka Gaismaspils celtniecība kārtējo reizi aizkavēsies politisko ķīviņu dēļ. 
Ceturtdienas valdības ārkārtas sēde JL pretestības dēļ solījās būt saspringta, tādēļ bija jūtams, ka KM sava priekšlikuma pamatojumam bija ļoti nopietni gatavojusies. Iesākumā KM valsts sekretārs Daniels Pavļuts, mēģinot skart ministru dvēseliskās stīgas, demonstrēja tikko tapušu filmiņu par to, kā Gaismaspils izskatīsies no iekšpuses. Tam sekoja būvniecībai nepieciešamo finanšu izklāsts un pamatojums, kādēļ valdības garantijas nepieciešams iekļaut jau nākamā gada budžetā. 
JL ministri uzdeva mazāk uzbrūkošus, drīzāk izzinošus jautājumus par finansiālajām niansēm. Taču, lai uzturētu jelkādu asumu, E.Repše akcentēja, ka "mēs lemjam par ļoti nopietniem valsts maksājumiem". Uz to premjers Aigars Kalvītis (TP) viņam atgādināja, ka "jūs izejat no pozīcijas, ka lēmums par LNB celtniecību nav pieņemts, bet es — ka ir pieņemts". Likumu par LNB būvniecību pieņēma paša E.Repšes valdība. Tomēr E.Repše norādīja, ka "mums ir ļoti daudz lēmumu, kas ir pieņemti, bet līdzekļu nepietiek, un to ieviešanu mēs atliekam". Un viņš sāka citēt kādas vārdā neminētas laukos dzīvojošas pieminekļu aizsardzības inspektores vēstuli, kurā pausta nožēla par KM naudas tērēšanas izvēli laikā, kad Latvijas reģionos laikazobs sagrauž neskaitāmus kultūras pieminekļus. Pēc šīs argumentācijas H.Demakova dziļi ievilka elpu un ar ma-nāmu bezspēcību balsī sāka klāstīt KM izdarīto valsts pieminekļu sargāšanā. 
Tad E.Repše pieprasīja 15 minūšu pārtraukumu, lai JL ministri apspriestos par pieņemamo lēmumu. Valdības sēdei atsākoties, viņš patētiski paziņoja, ka JL apzinās LNB nozīmību Latvijas kultūras dzīvē, tādēļ valdības garantijas budžetā atbalsta. 
Valdība atbalstīja arī 612 000 latu piešķiršanu aģentūrai Jaunie trīs brāļi, kas nodarbosies ar Gaismaspils būvniecības organizēšanu. Līdz ar to tika noraidīts JL priekšlikums šo naudu novirzīt skolu datorizācijai, taču par šo jautājumu var raisīties diskusijas Saeimā. Valdība noraidīja arī KM priekšlikumu 2006.gada budžetā iekļaut gandrīz 50 miljonu latu ilgtermiņa saistības akustiskās koncertzāles būvei. A.Kalvītis KM rosināja vispirms pabeigt skiču projekta izstrādi un pie šā jautājuma atgriezties pavasarī.

LPP un LC apvienība rosinās grozīt Satversmi, parakstus vēl nevāc 
Ināra Egle,  Diena  10/14/05     Latvijas Pirmās partijas un Latvijas ceļa apvienība, kas šonedēļ nāca klajā ar ideju sabiedrības attieksmi par Latvijas un Krievijas robežlīguma parakstīšanu noskaidrot tautas nobalsošanā, ceturtdien paziņoja, ka piedāvās grozījumus Satversmē. Grozot Satversmes 3.pantu, apvienība cer nodrošināt robežlīguma parakstīšanu, nepārkāpjot valsts pamatlikumu. "Mēs vēlamies parādīt, ka esam profesionāls politiskais spēks, kas meklē ceļu, kā izkļūt no strupceļa, kādā valsts nonākusi," Dienai sacīja viens no LPP līderiem Ainārs Šlesers.
Satversmes 3.pants, kuru var grozīt tikai pēc apstiprināšanas referendumā, nosaka, ka "Latvijas valsts teritoriju starptautiskos līgumos noteiktās robežās sastāda Vidzeme, Latgale, Kurzeme un Zemgale". LPP un LC piedāvā pamatlikuma grozījumos paredzēt, ka "Latvijas Republikas robežas nosaka starptautiskajos līgumos. Latvijas valsts teritoriju sastāda Vidzeme, Latgale, Kurzeme un Zemgale." Šis formulējums nozīmētu, ka valsts neatsakās no Latvija okupācijas fakta, bet tiek dota iespēju valdībai parakstīt Latvijas un Krievijas robežlīgumu, nepārkāpjot Satversmi. "Un tad nebūs arī vajadzīga pievienotā deklarācija," sacīja A.Šlesers. 
Uz jautājumu, kad partija varētu sākt pilsoņu parakstu vākšanu tautas nobalsošanas ierosināšanai, A.Šlesers vēl nevarēja atbildēt. "Tā kā daudzi izteicās, ka tas ir saistīts ar priekšvēlēšanu gaisotni, mēs vēl domāsim par procedūru," norādīja A.Šlesers. Premjers Aigars Kalvītis (TP) ceturtdien sacīja, ka "valdības koalīcija ir noraidījusi šo iniciatīvu". Premjers to saista ar vēlēšanu tuvumu tāpat kā Jaunā laika frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis, kas pieļāva, ka LPP un LC iecerētais referendums varētu būt papildu veids, kā pievērst uzmanību vēlēšanu kampaņā, kad tautas nobalsošanas iznākums arī, iespējams, neesot tas, kas interesē šīs partijas.

Lielupē...

Cukurbiešu audzētāji: Jelgavas fabrika baidās no krimināllietas
Kristīne Langenfelde,  NRA 10/08/05    Zemnieki novākuši 40 000 tonnu cukurbiešu, kas stāv uz lauka. Ja četru dienu laikā tās nepārstrādās, bietes varēs izmest mēslainē. Cukurbiešu asociācija sola nākamgad bietes sēt tikai tad, ja būs stingras garantijas, ka fabrikā uzstādītas jaunas attīrīšanas iekārtas – šobrīd šāds solījums nav saņemts. 
Jau ceturtdien fabrikai dota atļauja atsākt darbu, taču vēl vakar uzņēmums par to neizšķīrās. "Piektdien no rīta sarunā Jelgavas cukurfabrikā sapratām, ka uzņēmumam ir bail no krimināllietas, kas varētu tikt ierosināta, ja tā atsāk darbu, bet nespēj nodrošināt situācijas uzlabošanos Lielupē. Tāpēc pagaidām tā izšķīrusies darbu neuzsākt. Nesaņēmām arī solījumus, kad tas varētu notikt," sašutumu neslēpj Latvijas Cukurbiešu audzētāju asociācijas valdes priekšsēdētājs Uldis Caune. Zemnieki nākamgad laukus apsēšot tikai tad, kad būs saņēmuši fabrikas apstiprinājumu, ka jaunās attīrīšanas iekārtas nodos ekspluatācijā.
U. Caune ir arī viens no mazajiem uzņēmuma akcionāriem – viņam pieder 10 akcijas. "Akcionāri netiek īpaši informēti, kādā stadijā ir darbs pie jaunajām attīrīšanas iekārtām. Manā rīcībā ir tikai 1,5 gadu veca informācija – tajā brīdī bija pabeigts tehniskais projekts jaunajām attīrīšanas iekārtām. Taču, cik saprotu, tagad situācija ir pilnīgi mainījusies – pēc šī projekta nekas vairs netiks būvēts, jo nolemts neveidot pašiem savas attīrīšanas iekārtas, bet tikai veikt priekšattīrīšanu, lai notekūdeņus varētu novadīt uz Jelgavas attīrīšanas iekārtām. Tas nozīmē, ka jātop jaunam projektam – cik tālu tas ir, man informācijas nav." 
Jelgavas cukurfabrikas valdes priekšsēdētājs Jānis Blumbergs vairākkārt uzsvēris, ka attīrīšanas ietaišu projekts līdz šim nav īstenots, jo nav bijusi skaidrība ar cukura politiku ES. Šobrīd cukura reforma ES ir bloķēta, un tā vairs nevar kalpot kā atruna. 
Valsts vides dienests, kas deva atļauju atsākt fabrikai darbu, uzskaitīja arī vairākus nosacījumus, kas uzņēmumam jāizpilda, lai varētu turpināt darbu, taču šajos punktos nav ne vārda par jaunajām attīrīšanas iekārtām.
5. oktobrī vides ministrs Raimonds Vējonis sacīja, ka nākamajā gadā cukurfabrika darbu nesāks, ja nebūs izveidota jauna notekūdeņu attīrīšanas sistēma. Uzņēmumam jaunās attīrīšanas iekārtas jāuzbūvē līdz šā gada beigām, kad beidzas iepriekšējo darbības atļauja. Savukārt dienu vēlāk vairs netika runāts par to, ka ietaisēm jābūt gatavām jau šogad – esot pieņemams cukurfabrikas izteiktais variants, ka līdz nākamajai cukurbiešu pārstrādes sezonai cukurfabrika izbūvē priekšattīrīšanas iekārtas, no kurām daļēji attīrītie notekūdeņi nonāks Jelgavas pilsētas attīrīšanas iekārtās.
Jauno attīrīšanas sistēmu veidos poļu firma Chematex, ar kuru cukurfabrikai sadarbība sākās jau 2002. gadā, bet līdz šim nav vainagojusies ar rezultātiem. Kad notikusi pēdējā abu pušu tikšanās, vai ir precīzi noteikti darba izpildes termiņi un sastādīts rīcības plāns – to Neatkarīgajai vakar neizdevās noskaidrot, jo J. Blumbergs neatbildēja uz telefona zvaniem.
Tāpat nav skaidrs, kad fabrika būs gatava atsākt darbu. Vakar pulksten 20 Jelgavas domē tika sasaukta ārkārtējo situāciju komisija, lai izvērtētu potenciālos draudus pilsētai un Zemgales reģionam, ja uzņēmums neatsāks savu darbību, tāpat tika meklēti risinājumi šai situācijai.
Siļķe cukurā 
Pēteris Strautiņš,  Diena  10/08/05    Tracis ap Jelgavas cukurfabriku spilgti atmaskojis Zaļo un Zemnieku savienību kā mākslīgu veidojumu, kas "sašūts" ar mērķi pirmām kārtām iegūt varu, nevis realizēt ideoloģiski konsekventu programmu. Lauksaimniecība mūsdienās ir viena no videi kaitīgākajām saimniecības nozarēm, kas nav pārmetums pašiem lauksaimniekiem. Viņiem pateicoties, pārtika pasaulē nekad vēl nav bijusi lētāka un prasījusi mazāku daļu no ienākumiem. Ja vien patērētāji to vēlas, viņi var no intensīvās lauksaimniecības produktiem izveidot sev gluži veselīgu ēdienkarti, ko apliecina pieaugošais dzīves ilgums attīstītajās valstīs. Ja šāda saimniekošana nebūtu sabiedrības lielākajai daļai pieņemama, tā jau sen būtu aizliegta. Zinātniski pētījumi neparāda, ka organiski jeb bioloģiski audzēta pārtika būtu labāka cilvēku veselībai par to, kas audzēta ar "ķīmiskām" metodēm.
Taču tas, kas ir pieņemams sabiedrības mietpilsoniskajam vairākumam, nav pieņemams zaļajiem aktīvistiem, ja vien viņiem šo ideālu paušana nav tikai tukša poza. Tāpēc ir grūti iedomāties neloģiskāku politisku apvienību kā zaļie un zemnieki. Kaut arī latviešu un krievu radikāļi it kā dziļi necieš viens otru, viņu "filozofiskie principi" ir ļoti līdzīgi, un vienam bez otra politikā iztikt viņiem būtu grūti. Zaļajiem un zemniekiem ir ne vien konfliktējošas vērtību sistēmas, bet arī konkrēti mērķi, piemēram, regulējot zemkopību un pārtikas pārstrādi. Ļoti iespējams, ka savu ZZS partneru spiediena rezultātā Vējonis vairāk nekā divas nedēļas kavējās ar Jelgavas cukurfabrikas darbības apturēšanu. Jebkurš domās un rīcībā brīvs liberālis, konservatīvais vai sociālists viņa postenī būtu rīkojies zaļāk. 
Grūtības apvienot zaļumu un zemnieciskumu iepriekšējo Saeimas vēlēšanu kampaņā nemulsināja ZZS reklāmas seju Ingrīdu Ūdri, kura turklāt pamanījās ieņemt vienlaikus antizaļu un antizemniecisku pozīciju. Viņasprāt, Latvijai dalība Eiropas Savienībā nebija vajadzīga un valstij bija jāattīstās kā Krievijas ofšoram. Ja valda princips, ka principiem nav nozīmes, tad absurds papildina absurdu līdz pilnībai. Tagad dīvainajam veidojumam ZZS tā vadonis Augusts Brigmanis pievienoties aicina politiskā klauna Māra Gulbja vadītos jaunos lembokrātus. Tas padarītu ZZS darbību par vēl lielāku farsu, kas valstij būtu traģēdija, ja šis veidojums iegūs izšķirošu ietekmi. Vienīgais ieguvējs būtu šīs pretdabiskās kombinācijas hūtainais korelators. 
Tikpat neloģiski kā viņa pārstāvētā politiskā veidojuma struktūra ir daži nesenie zemkopības ministra Mārtiņa Rozes izteikumi par cukura nozari. Viņam var piekrist, ka kompensācijām Latvijas cukurbiešu audzētājiem no ES lauksaimniecības politikas līdzekļiem jābūt taisnīgām. Apsveicama ir nostāja, ka cukurfabrikai jāuzņemas atbildība par tās rīcības sekām un valstij nav jākompensē fabrikas darbības apturēšanas dēļ radušies zaudējumi. Arī absurdā politiskā veidojumā var būt cilvēki, kuri nav gluži aizmirsuši principus. Taču nav pilnīgi nekāda pamata apgalvojumam, ka cukurs Latvijā nekļūs lētāks, ja Eiropas cukura tirgus tiks atbrīvots. Ir labi zināms, ka cukura cenas brīvajā Igaunijas tirgū pirms pievienošanās ES bija daudz zemākas un Valkā zēla un plauka cukura tūrisms uz tās dvīņu pilsētu kaimiņvalstī. Tāpat nav pamata apgalvojumiem, ka cukura nozares likvidēšanas dēļ valstī palielinātos bezdarbs un mazinātos nodokļu ieņēmumi. Strauji augošā ekonomikā cukurbiešu audzētāji un pārstrādātāji atrastu citu nodarbi un viņiem reformas dēļ par savu nākotni nav jābaidās. Vēl vairāk — tas, ka cilvēku, zemes un tehniskie resursi tiek marinēti bezperspektīvā nozarē, drīzāk ir papildu kaitējums ekonomikai, nevis arguments par labu nozares saglabāšanai.

VVD: Piesārņojuma "mākonis" Lielupē ir izšķīdis 
LETA  10/11/05    Piesārņojuma "mākonis" Lielupē, kas vēl pirmdien stiepās divu kilometru garumā, šodien ir pilnībā izšķīdis, aģentūrai LETA pastāstīja Valsts vides dienesta (VVD) komunikāciju konsultante Iveta Grigule.
Skābekļa daudzums upē aiz Kalnciema tilta ir tāds pats kā citur. Pie paša tilta skābekļa daudzums ir 4,6 miligrami litrā, divus kilometrus uz jūras pusi - četri miligrami litrā, bet vēl tālāk - 4,3 miligrami litrā, liecina VVD inspektoru veiktie mērījumi.
Grigule norādīja, ka Jelgavas reģionālās vides pārvaldes inspektori arī rīt veiks skābekļa monitoringu. Nepārtraukti tiek mērīts arī skābekļa daudzums AS "Jelgavas cukurfabrika" izplūdēs. To dara gan vides inspektori, gan uzņēmums, katru dienu nododot rezultātus akreditētai laboratorijai.
Grigule norādīja, ka skābekļa līmenis ir stabils un tas vairs nekritīsies. Ja arī rītdienas pārbaudēs netiks konstatētas izmaiņas, varēs uzskatīt, ka šis piesārņojuma mākonis jaunas sekas vairs nevar radīt un līdz ar to varēs sākt aprēķināt zaudējumus.
Pilnīgai zaudējumu aprēķināšanai būs nepieciešamas apmēram divas nedēļas. Pēcāk visi ar Lielupes piesārņojuma lietu saistītie materiāli tiks nodoti prokuratūrai.
Kā ziņots, vairākkārtējas zivju slāpšanas dēļ, kuru izraisīja AS "Jelgavas cukurfabrika" notekūdeņi, vides ministrs Raimonds Vējonis (ZZS) pagājušajā nedēļā uzdeva fabrikai apturēt notekūdeņu ieplūdi Lielupē.
Fabrika 4.oktobra vakarā pilnībā apturēja ražošanu. Ceturtdien tika nolemts, ka cukurfabrikai tiks dota atļauja turpināt darbu ar noteikumu, ka ražotne pildīs VVD noteiktās prasības. "Jelgavas cukurfabrika" darbu atsāka vakar. 

Saimniecībā un biznesā...

Godīgs gruzīns pārvērš Gaujmalu
Ilze Galkina, Latvijas Avīze  10/09/05    Kad pa diezgan bedrainu un dubļainu meža ceļu esam piebraukuši pie Gaujas Kauguru pagastā, slaidu priežu vidū skatienam paveras nelielas guļbūves sarkaniem jumtiņiem. Visapkārt gan vēl norit arī celtniecība. Tomēr pirmo iespaidu nesabojā pat daudzo materiālu kaudzes – nav grūti iztēloties, kāda pasakai līdzīgā vieta izskatīsies, kad to pabeigs nākamajā vasarā.Vugars Ecmanis, Gaujas krasta kompleksa īpašnieks, atvainojas, ka ciemiņiem jābrauc pa tādu vēl nesalabotu ceļu: "Tikko pabeigts smagākais rakšanas darbs, jo ievilkām ūdensvadu un visas komunikācijas. Sarosījušies arī elektriķi un drīzumā objektu pieslēgs strāvai. No pagasta pašvaldības mēs kā infrastruktūras sakārtotāji esam saņēmuši atbalstu – iespēju lētāk nopirkt 1600 kubikmetrus grants. Ja vēl te nevajadzētu iebraukt smagajai tehnikai, ceļu jau labotu. Taču nolēmām, ka izdevīgāk to būs darīt pavasarī, īsi pirms nodošanas." 
Vugars, pirms izlemt, ko darīt savā meža īpašumā, izpētījis tūrisma un atpūtas piedāvājuma tirgu. Secināts, ka pieprasījums joprojām ir lielāks nekā piedāvājums. Šīs pārdomas sakritušas ar laiku, kad Lauku atbalsta dienests izsludinājis iespēju tikt pie Eiropas fondu līdzekļiem tūrisma biznesa attīstībai. Ar savu projektu startējis pērn, komisija apskatījusi un novērtējusi ieceres dabā, un novembrī nauda – 130 tūkstoši latu – piešķirta. Reāli Vugars gan tos saņems tikai pēc kompleksa nodošanas. Lai sāktu celtniecību, izmantoti personiskie līdzekļi. 
Kopējās šā grandiozā projekta izmaksas tiek lēstas tuvu 400 tūkstošiem latu, bet, tā kā īpašumam un zemei cenas nepārtraukti aug, tad gala summa būs ievērojami lielāka. Reāli dabā pie Gaujas būs uzceltas trīs brīvdienu mājas ģimenēm, pirts ar baseinu, divstāvu māja dažādu svinību un konferenču organizēšanai, saimniecības ēka, tenisa korti ar mākslīgo segumu, minifutbola un basketbola laukums. 
"Protams, ka neesmu izticis arī bez bankas atbalsta," atklāj Vugars. "Interesanti man sanāca ar "Parex banku". Es biju un vēl gan arī esmu "Nord/LB" klients. Tad mans kredītdaļas vadītājs no turienes aizgāja strādāt uz "Parex" – un es līdzi. Uzskatu, ka ir ļoti viegli un patīkami, ja ļoti nopietnās finanšu lietās ir kāds pazīstams cilvēks – vieglāk visu uzzināt, saņemt informāciju. Bez tam es pazīstu viņu, viņš jau zina, ko varu, cik godīgs esmu kredītu lietās un kā es strādāju. Bez tam, kā fiziskai personai ņemot kredītu "Parex" bankā, man ir ievērojami zemāka procentu likme. Aizdevums, protams, diezgan iespaidīgs – 150 tūkstoši latu, bet pagaidām viss rit labi." 
Vugars ir pārliecināts, ka sadarbība ar "Parex banku" nav pēdējā. Kad viss būšot kārtībā Gaujmalā, būvēs vēl un naudu vajadzēs. Šo ideju gan viņš nav gatavs vēl atklāt. 
– Ar ko naudiņu domājat atpelnīt, jo kredīti taču ir jāatdod? 
– Atklāti sakot, es te nebūvējos ar mērķi pelnīt. Brauks viesi? Labi. Būs arī nauda. Taču trīcēt un drebēt par katru latu nav manā dabā. Galvenais – būs skaisti sakopta vieta pie Gaujas. Kaut gan upe šajā vietā nav gluži tā tīrākā – savu artavu dod "Valmieras piena" kombināts. Tādēļ ceru, ka vides speciālisti neliegs iespēju maniem viesiem piedāvāt izklaides ar ūdensmotocikliem. 
– Bet kur ūdens, tur taču noteikti kāds gribēs arī makšķerēt. 
– Būs šāda iespēja. Netālu no kompleksa manā īpašumā ir dažas attekas, tur var izveidot dīķus, ielaist foreles, karpas. Atpūtai dabā vēl būs arī izjādes ar zirgiem. Domāju sadarboties ar vietējām zirgaudzētavām. Tur ir arī instruktori un līdz ar to maniem viesiem tiks garantēta drošība. Ir padomāts, kur zirgus izvietot. 
– Ar laiku jums te būs diezgan daudz darba vietu? 
– Domāju, līdz 30. 
– Kādēļ pilnīgi visas ēkas ir guļbūves? 
– Pirmkārt, man pašam ļoti patīk koka mājas, un, otrkārt, te mežā nemaz citas neiederas. Protams, ja būtu centrējies tikai uz naudas pelnīšanu, sabūvētu te blokmājas, nemaz jau tik slikti neizskatītos. Taču to nevajag ne man, ne arī, domāju, viesiem. 
– Kas veic darbus? 
– SIA "Grods" ir ģenerāluzņēmējs. Esmu ar viņu darbu apmierināts, pilnībā uzticos – mēs te, Valmierā, taču cits citu pazīstam un mans vienīgais uzdevums ir parakstīt tāmes un gādāt naudu. 
Iespējams, jau šā gada nogalē tiks atvērts vēl viens Vugaram kā līdzīpašniekam piederošs uzņēmums – maizes ceptuve Baltkrievijā, Berjozovkas pilsētā. 
"Ceptuve ir mans un mana sena drauga kopprojekts. Viņš tur būs pārvaldnieks. Kāpēc izdomāju šādu ražotni citā valstī? Gan ciemiņi, kuri brauc pie manis, gan tie, pie kuriem viesos uz Baltkrieviju braucu es, mūsu maizīti gaida un ēd kā kūkas. Baltkrievi ražo labas preces, pat ļoti labas, taču ar maizi ir tā, kā ir. Minskā, jā, tur cep garšīgu, bet lauku rajonos diemžēl ne. Līdzko radās iespēja pirms trīs gadiem nopirkt vienu lielu ēku, nekavējos to darīt, pašlaik visi darbi ir tiktāl, ka oktobra beigās varēs likt iekšā iekārtas," stāsta Vugars. 
Gaujmalas kompleksā viss rit bez aizķeršanās, turpretim Baltkrievijā nācies piedzīvot vēl joprojām valdošo padomju birokrātismu. Pret privātā biznesa attīstību iebilžu neesot, taču dokumentu kārtošana velkoties nedēļām un mēnešiem. Piemēram, 50 metru gara gāzes vada ievilkšanai vajadzējis gandrīz gadu. Kad ceptuve būs iekārtota, Vugars iecerējis tur uz laiku piedāvāt darbu latviešu maizniekiem – kamēr iemācīs vietējiem garšīgās receptes. 
Maizes kukulītis Berjozovkā maksās aptuveni tāpat kā pie mums, taču izejvielas ir krietni lētākas. Iespējamais realizācijas tirgus – ap 800 tūkstoši iedzīvotāju. Strādnieki ceptuvē algā pelnīs ap 60 dolāru, kas Baltkrievijā ir liela nauda. 
Kā noprotams pēc savdabīgā vārda, Vugars pēc tautības ir gruzīns. Uz Valmieru mamma viņu atvedusi gadu vecu, līdz ar to šī pilsēta tiek uzskatīta par dzimto. Te tiks celta jaunā ģimenes māja, kurai vieta pie ezera jau nolūkota. Vēlēdamies palīdzēt savai pilsētai, iesaistījies arī politikā. 
"Sieva man latviete, sarunvaloda – latviešu pat bez akcenta. Gruzijā gan ir daudz radu un draugu. Braucu pie viņiem ciemos, bet ne tik bieži, kā pats un viņi vēlētos. Darba te, Latvijā, daudz," saka Vugars. 
Uz jautājumu, kas, viņaprāt, ir vissvarīgākais biznesā, uzņēmējs nevilcinoties ar uzsvaru atbild: "Godīgums." Kaut gan pilnībā pārlatviskojies, Vugars pieļauj, ka tā varbūt izpaužoties gruzīnu gēni. Šīs tālās kalnu tautas pārstāvji ar tukšiem solījumiem un neizpildītiem darbiem nemētājoties. 
Materiāls tapis sadarbībā ar "Parex banku" 
*** 
UZZIŅA 
Vugars Ecmanis 
- SIA "Roksalana" Valmierā rīkotājdirektors; 
- apsaimnieko aptuveni 34 hektārus zemes; 
- nodarbojas ar tūrisma, sporta un atpūtas biznesu; 
- Vugaram ir 35 gadi, vidējā speciālā izglītība; 
- sieva Santa – skolotāja pirmsskolas izglītības iestādē "Bitīte"; 
- bērni Vladimirs, Elīza un Sofija; 
- lasa "Subbotu", "Liesmu", "Neatkarīgo Rīta Avīzi", "Čas" un izmanto internetu. 
Straujākais mazumtirdzniecības apgrozījuma pieaugums - Latvijā
Dienas Bizness,  10/10/05    Šā gada augustā, salīdzinot ar 2004. gada augustu, Latvija guvusi straujāko mazumtirdzniecības apgrozījuma pieaugumu Eiropas Savienībā ‑ 22.6%, liecina
Eiropas statistikas biroja Eurostat dati. Straujš tas bijis arī Lietuvā (14.0%) un Slovēnijā (13.8%). Datu par mazumtirdzniecības apgrozījuma pieaugumu Igaunijā augustā nav, taču šā gada jūlijā, salīdzinot ar pērnā gada jū liju, tas pieauga par 15.0 %. Vismazākais apgrozījuma pieaugums ES (dati par 15 valstīm) augustā, salīdzinot ar iepriekšējā gada augustu, bija Lielbritānijā (0.9 %), bet Vācijas un Luksemburgas apgrozījums pat krities ‑ attiecīgi par ‑0.8 % un ‑4.4 %. Visās 25 ES valstīs kopumā mazumtirdzniecības apgrozījums audzis vidēji par 2.2 %. Latvijā augustā, salīdzinot ar 2004. gada augustu, visstraujāk ‑ par 56.7 % ‑ audzis uzņēmumu, kas nodarbojas ar auto tirdzniecību, apgrozījums, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. 

Latvijā straujākais cenu kāpums
Ilze Šteinfelde,  NRA  10/11/05    Latvijā kopš pagājušā gada septembra patēriņa cenas pieaugušas par 7,2%. Tā ir augstākā inflācija kopš 1997. gada un krietni apsteidz kaimiņvalstu rādītājus.
Tuvākajos mēnešos dzīve Latvijā kļūs vēl dārgāka, jo paaugstinās apkures cenas.
Iespējams, arī par elektrību būs jāmaksā vairāk. Centrālā statistikas pārvalde norāda, ka būtiskākais inflācijas tempu veicinošais faktors septembrī bija degvielas cenu kāpums. Degviela mēneša laikā sadārdzinājās par 8,8%, tai skaitā benzīns – par 10,0%, kas šogad ir straujākais cenu pieaugums. Noslēdzoties vasaras preču izpārdošanām un parādoties tirdzniecībā jaunās sezonas apģērbam un apaviem, to cenas pieauga attiecīgi par 5,8% un 10,7%. Ievērojami sadārdzinājās ēdināšanas pakalpojumi (par 4,6%), īpaši skolu, iestāžu un uzņēmumu ēdnīcās. Sākoties jaunajam mācību gadam, dārgāki kļuva visi izglītības pakalpojumi (par 8,0%), tai skaitā maksa par bērnudārza apmeklējumu pieauga par 12,5%.
Lietuvā šā gada septembrī, salīdzinot ar pagājušā gada septembri, vidējais patēriņa cenu līmenis palielinājās par 2,6%, bet Igaunijā – par 4,9%.
Cukurfabrikas dīvainības
Agris Blūmfelds,  NRA  10/11/05    Jelgavas cukurfabrika ar samazinātu jaudu vakar atsākusi darbu, solot uzmanīt ūdens kvalitāti Lielupē, lai noplūdinātais piesārņojums nepārsniegtu normu. Taču ražošanas atkritumus fabrika turpina bērt turpat rūpnīcas pakājē, blakus upei, skatam atklājot netīruma posta ainu, pārliecinājās Neatkarīgā.
Atbildīgo dienestu uzmanība pievērsta cukurfabrikas notekūdeņiem, taču amatpersonas, šķiet, skatās pāri biedējošajam un smakojošajam laukumam, kuru piepilda Jelgavas cukurfabrikas izgāztie rūpnieciskie atkritumi.
Valsts vides dienesta ģenerāldirektors Vilis Avotiņš stāsta, ka šobrīd ūdens kvalitāte Lielupē pie cukurfabrikas ir normas robežās, taču par augsnes piesārņojumu rūpnīcas sētas pusē viņš nav informēts un lūdz par to vaicāt vietniecei Sandrai Krīvmanei. 
Viņa, apskatījusi rūpnīcas teritoriju, piekrīt, ka situācija nav normāla – atkritumi esot jāizved uz izgāztuvi, nevis jāizber turpat pie upes. Liela daļa atkritumu ir dabiski un videi kaitējumu nenodarot, taču pat no vizuālā viedokļa situācija esot jāuzlabo. "Jelgavas pārvaldei te vēl ir jāstrādā," saviem reģiona kolēģiem aizrāda dienesta speciāliste.
To nenoliedz arī Jelgavas Reģionālās vides pārvaldes direktors Hardijs Verbelis. "Nav jau zināms, vai Jelgavas cukurfabrika nākamgad vēl strādās – nobeigs sezonu, un viss. Tad droši vien šo zemi arī kops," viņš domā nākotnē. H. Verbelis stāsta, ka šobrīd rūpnīca veicot laboratorisko izpēti un cenšoties daļu atkritumu pārdot kā lopbarības piedevas.
Neatkarīgā pārliecinājās, ka šīs Jelgavas cukurfabrikas zemes nav norobežotas un ir brīvi pieejamas jebkuram. Vairāku hektāru lielā teritorija klāta ar baltiem kaļķa nogulsnējumiem, biešu atlikumiem. Gaisā jūtama spēcīga smaka, ar ko jelgavnieki sadzīvo gadiem. Neatkarīgās žurnālista un fotogrāfa pastaigu pa cukurfabrikas teritorijā gulošajiem mēsliem iztraucēja ar velosipēdu atminies apsargs. Viņš laipni paskaidroja, ka šī ir privāta zeme, un lūdza doties prom. Cukurfabrikas valdes priekšsēdētājs Jānis Blumbergs, vaicāts par teritorijas sakopšanu, iebilst, sakot, ka jebkurai rūpnīcai vajadzīgas teritorijas, kur izmest nevajadzīgos ražošanas pārpalikumus, daļa atkritumu tiekot pārdoti lopkopjiem. Taču, viņaprāt, lielākā daļa atkritumu esot padomju saimniecības mantojums, kas augsnē guļot jau gadu desmitiem.Latvija kavējas iesaistīties piesārņotā gaisa biznesā
Imants Vīksne,  NRA  10/13/05    Ogļskābās gāzes izmešu reģistrs, kas Latvijas uzņēmējiem un pašvaldībām varētu nodrošināt ienākumus, virtuāli tirgojot tiesības piemēslot atmosfēru, iestrēdzis birokrātiskās procedūrās, un šobrīd ieguvēji ir starpnieki. 
Ventspils iecere iegūt naudu katlumāju pārbūvēšanai, iztirgojot savas piesārņojuma kvotas, savukārt vismaz pagaidām izrādījusies neīstenojama. 
Pēc biržas principiem strādājošajam kvotu reģistram bija jāsāk darboties šā gada 1. janvārī, taču pagaidām nopirktie datori un reģistra programma Latvijā jauno biznesa veidu nav iekustinājuši. Nesen Ventspilī bija ieradušies starpnieki ar piedāvājumiem slēgt kaut ko līdzīgu cerību līgumiem. Tomēr atšķirībā no Daugavpils un Valmieras pašvaldībām kurzemnieki no piedāvājuma atteikušies, jo starpniecības pakalpojums par vienas kvotas (tā ir līdzvērtīga vienai tonnai atmosfērā izmesta CO2) iztirgošanu maksā 2,5 eiro. 
Turklāt speciālisti lēš, ka brīvajā tirgū nopelnīt varēs ievērojami vairāk. Salīdzinājumam jāmin, ka Valmiera vienu kvotu pārdevusi par 8 eiro, Daugavpils par 14 eiro, bet vienotā reģistra biržā, kam Latvija līdz gada beigām solās pieslēgties, cena šobrīd sasniegusi 23 eiro. 
Ministru kabinets ir apstiprinājis kvotu sadales plānu 2005.–2007. gadam, sadalot valstij kopā piešķirtās kvotas pa uzņēmumiem. Ventspils domes Kapitāla pārvaldības nodaļas vadītāja Rita Ozoliņa skaidro, ka šogad pilsētas siltumuzņēmumiem paliek brīvi 37 000 kvotu – aptuveni ceturtā daļa no valsts piešķirtās gada normas. Teorētiski izdevīgi pārdotā veidā par tām varētu ietirgot 851 000 eiro, naudu ieguldot abu katlumāju pārbūvēšanā šķeldas un akmeņogļu sadedzināšanai. Tas pilsētai nepieciešams, jo pašlaik izmantotais kurināmais – mazuts – gada laikā sadārdzinājies vairāk nekā divas reizes. 
Vides ministrijai, kas atbild par šīs izdevīgās biznesa spēles ieviešanu, nav priekšstata par valsts un Latvijas uzņēmumu sagaidāmo peļņu. Taču pēc Neatkarīgās aplēsēm, pieņemot, ka pārdodama ir ceturtā daļa kopējo Latvijai piešķirto kvotu, triju gadu peļņa nebūtu mazāka par 69 miljoniem eiro. Dīvainā spēle ar neesošas ogļskābās gāzes pārdošanu ir iespējama tāpēc, ka Eiropas birokrātija operē ar 90. gadu datiem. Tas agrāko ražošanu piebremzējušās valstis nostāda izdevīgākā situācijā attiecībā pret tām, kuru rūpniecība plaukst uz zeļ. Kā piemērs minama Beļģija.
Teorētiski jauna Apvienoto Nāciju Organizācijas un Eiropas Komisijas regulēta biznesa ieviešanas galvenais arguments ir rūpes par dabu. Katru gadu kopējais kvotu daudzums tiek samazināts, un tam jāmazina siltumnīcas efekts un līdz ar to planētas sasilšana. Tomēr vairums politiski neangažētu zinātnieku šaubās par cēlo mērķi. Latvijas Universitātes profesors Vitālijs Zelčs skaidro, ka patiesībā CO2 pieaugums atmosfērā tiek skaidrots ar zemes vulkānisko aktivitāti. Savukārt antropogēnā ietekme (cilvēku saražotā ogļskābā gāze) pakāpeniski samazinās. Vērtējot jaunieviešamo izmešu kvotu sistēmu, zinātnieks secina: "Tā ir absurda. Dīvainākais, ka šis bizness tiek atbalstīts globālā līmenī – būtībā kādam maksā, ka viņš piesārņo gaisu!" 
Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūras direktors Andris Leitass atturas vērtēt vides ieguvumus, kas sagaidāmi pēc sistēmas pilnvērtīgas ieviešanas: "Nezinu, vai globāli kas tiks iegūts, taču vides stāvoklis noteikti nepasliktināsies, un Latvija vismaz varēs iegūt naudu. Ja citi to nevar izdarīt, kādēļ to nepaņemt mums?" 
Nākamnedēļ pie vides aģentūras, kas ir reģistra (biržas) turētāja Latvijā, ieradīsies Briseles ierēdņi. Ja datorprogramma tiks atzīta par labu esam, novembrī tirdzniecība ar nesaražotu ogļskābo gāzi varēs sākties.
Par notāru strādāt ir ienesīgi
Inga Balode,  NRA  10/13/05  Tieslietu ministrija izsludinājusi konkursu uz 17 vakantajām notāru vietām deviņās Latvijas pilsētās, taču no 19 cilvēkiem, kas bija pieteikušies notāru eksāmenam, pārbaudījumu izturējuši tikai seši – 11 notāru vietas joprojām ir brīvas. 
"Eksāmenā, cita starpā, pretendentiem bija jāpierāda praktiskās zināšanas, piemēram, jāsastāda dokumenta projekts un pēc tam jāapliecina savas zināšanas tiesību teorijā, Civillikumā, kā arī jāatrisina kāzuss. Piemēram, jāizvērtē, kāda notariāla darbība jāveic gadījumā, ja klienti vēlas nokārtot naudas aizdošanu tā, lai aizdevējs bezstrīdus kārtībā varētu piedzīt savu naudu un viņam nebūtu jāgriežas tiesā. Svarīgi ir pareizi sastādīt notariālu dokumentu – iespējams, pirms nākamā eksāmena organizēsim konsultācijas, jo šajā daļā lielākā daļa pretendentu nebija pietiekami sagatavojušies," stāsta Latvijas Zvērinātu notāru padomes rīkotājdirektore Vija Piziča. 
Eksāmenam varot pieteikties jebkurš, kas atbilst notāra profesijas kritērijiem – ir LR pilsonis, zina valsts valodu, ir vismaz 25 gadus vecs, ieguvis jurista kvalifikāciju un kuram ir 2–7 gadu darba pieredze juridiskajā speciālitātē. 
Tiem, kas izturējuši eksāmenu, tiekot veikta personības pārbaude, lai notāra amatā nenonāktu cilvēki ar apšaubāmu reputāciju. Kad pretendents darbam konkrētajā vakancē apstiprināts, viņam jādod zvērests Augstākās tiesas priekšsēdētājam. 
Notāru skaits valstī tiekot noteiks ar likumu, izvērtējot iedzīvotāju skaitu, ekonomisko aktiovitāti un citus faktorus. "Notāra profesija ir reglamentēta profesija, un tā neder cilvēkiem, kas domā par uzņēmējdarbību, jo likums nosaka, ka notāra arods nav peļņas gūšanas profesija. Valsts notāram naudu liek pelnīt pašam, taču nosaka, ko viņš drīkst un nedrīkst darīt, piemēram, kāda ir notariālo pakalpojumu cena, darba laiks, kā jāveido un jāuztur datu bāzes, cik bieži notāra darbs tiek kontrolēts, par kādu summu notāram privātā un kolektīvā kārtā jāapdrošina savas kļūdas utt.," stāsta V. Piziča. 
Kā valsts amatpersonai notāram jāaizpilda amatpersonas deklarācija un jāiesniedz Valsts ieņēmumu dienestā (VID). Lai arī notāra ienākumi gada laikā varot svārstīties atkarībā no klientu skaita, vidēji notārs mēnesī saņemot mazliet vairāk nekā 1000 latu.
Tiem, kas Latvijā strādā par notāriem, neesot automātisku tiesību šajā amatā strādāt citur ES, jo, lai arī ES darba tirgus ir atvērts, tas neattiecoties uz profesijām, ko reglamentē valsts. 
Zvērinātā notāre Gita Anita Šveide, kas par notāri strādā jau 20 gadu, atzīst, ka notāram jābūt precīzam, komunikablam un neitrālam – notārs nevar aizstāvēt tikai vienas puses intereses, darījuma juridiskās sekas viņam jāizskaidro abām pusēm. 
G. A. Šveide norāda, ka sabiedrībā notāra darbs diemžēl reizēm tiek uztverts kā apgrūtinājums, jo, kopumā ņemot, juridisko zināšanu līmenis ir zems.
Notāra palīdze Zane Ernštreite, kas savulaik juridisko izglītību ieguvusi LU un Rīgas Juridiskajā augstskolā un ir viena no sešiem pretendentiem, kas nokārtojusi notāra eksāmenu, atceras, ka sākumā notāra palīdzes darbs nav bijis viegls, jo prasījis lielu precizitāti un koncentrēšanos, taču ar laiku darbs viņai ļoti iepaticies un arī kolektīvs bijis atsaucīgs. Un tas neesot mazsvarīgi tad, kad klientu daudz un darbā jāpavada vairāk nekā astoņas stundas dienā. 
Arī juriste Gundega Rutkovska nokārtojusi notāru eksāmenu un pretendē uz vakanto notāra vietu. Viņa juridisko izglītību ieguvusi LU un strādājusi gan valsts iestādēs, gan privātuzņēmumos. "Savulaik, kad strādāju tiesā par sekretāri, notāra darbs man šķita neinteresants, taču pēc augstskolas beigšanas, uzlūkojot notāra darbu jurista acīm, saskatīju šajā profesijā aizraujošo – iespēju izskaidrot cilvēkiem likumus, līgumu būtību u.tml. un sapratu, ka vēlos strādāt šo darbu," saka G. Rutkovska. 
Topošajiem notāriem pašlaik esot iespējas pretendēt uz notāra amatu Rīgā, Liepājā, Saldū, Daugavpilī, Rēzeknē, Krāslavā, Jākabpilī, Dobelē un Jelgavā. 
***
Fakti
Notāri Latvijā
Ar likumu noteikts, ka Latvijā pašlaik var darboties 131 notārs, šobrīd ir 113 notāru
Pašlaik Tieslietu ministrija izsludinājusi konkursu uz 17 vakantajām notāru amata vietām, no kurām deviņas ir Rīgā un pa vienai – Liepājā, Saldū, Daugavpilī, Rēzeknē, Krāslavā, Jākabpilī, Dobelē un Jelgavā
Likums nosaka notāra atalgojumu, notariālo pakalpojumu cenu, darba laiku un vietu, kā arī to, kā jābūt iekārtotam un aprīkotam notāra darba kabinetam (datu bāzu izveide un uzturēšana utt.), ko notārs drīkst un nedrīkst darīt, notāra darba kontroli un prasību, ka notāram jābūt civiltiesiski apdrošinātam
Likums nosaka, ka notāram jāizpilda un Valsts ieņēmumu dienestam jāiesniedz amatpersonas ienākumu deklarācija
Notāra alalgojums var svārstīties atkarībā no klientu skaita, taču vidēji notārs saņem vairāk nekā 1000 latu mēnesī
Notārs, lai garantētu savu atbildību pret klientiem, veic divkāršu obligāto civiltiesisko apdrošināšanu: privāto apdrošināšanu, kas ir ne mazāka par 50 000 latu, un visu notāru korporatīvo, kas kopumā ir viena miljona latu apmērā
Prasības topošajam notāram
jābūt LR pilsonim, jāzina valsts valoda;
jābūt vismaz 25 gadus vecam; 
vajadzīga jurista kvalifkācija;
nepieciešama 2–7 gadu darba pieredze juridiskajā speciālitātē;
sekmīgi jānokārto eksāmens (par to jāmaksā 150 latu);
jābūt labai reputācijai;
jāiztur konkurss uz vakanto amatu un pēc tam jādod notāra zvērests.
Notāra pienākumi 
palīdzēt kārtot mantojuma lietas, nekustamo īpašumu darījumus
sastādīt un apliecināt pilnvaras, līgumus u.c. dokumentus
izskaidrot klientam visu juridisko darbību nozīmi un sekas
Avots: Latvijas Zvērinātu notāru padome
Latvijas uzņēmējdarbības vide – 26. labākā pasaulē
Inga Balode,  NRA  10/14/05     Latvija iekļuvusi to 30 valstu sarakstā, kur visvieglāk nodarboties ar uzņēmējdarbību, liecina Pasaules bankas (PB) pētījums Uzņēmējdarbība 2006. gadā.
Pētījumā pirmo reizi 155 valstis sarindotas pēc tā, cik vienkārši tajās uzsākt uzņēmējdarbību, pieņemt un atlaist darbiniekus, nodrošināt līgumu izpildi, reģistrēt īpašumu, saņemt kredītu, izbeigt uzņēmējdarbību, kā arī cik lielā mērā aizsargāti ir investori. Situāciju Latvijā vērtējuši vietējie eksperti – Finanšu kapitāla tirgus komisija, Notāru padome, Zemes dienests, Latvijas Banka, Creditreform, ka arī juridiskie un konsultantu biroji. PB Latvijas biroja pārstāvis Toms Baumanis paskaidroja, ka gadskārtējā pētījumā Uzņēmējdarbība 2006 Latvijai ir labāki rādītāji nekā pētījumā Uzņēmējdarbība 2005. "Uzņēmējdarbībai Latvijā parādās netiešas barjeras par nekustamiem īpašumiem, nodarbinātību, sarežģītu licenēšanu utt.," saka T. Baumanis. 
***
Biznesam labākās valstis
1. Jaunzēlande
2. Singapūra
3. ASV
4. Kanāda
5. Norvēģija
6. Austrālija
7. Honkonga/Ķīna
8. Dānija
9. Apvienotā Karaliste
10. Japāna
11. Īrija
12. Islande
13. Somija
14. Zviedrija
15. Lietuva
16. Igaunija
17. Šveice
18. Beļģija
19. Vācija
20. Taizeme
21. Malaizija
22. Puertoriko
23. Maurīcija
24. Nīderlande
25. Čīle
26. Latvija
27. Koreja
28. DĀR
29. Izraēla 
30. Spānija
Avots: Pasaules Bankas Latvijas birojs
Pētījums: Latvijā nabadzība apdraud aptuveni 16% iedzīvotāju
LETA  10/13/05    Eiropas Savienībā (ES) nabadzība apdraud 16% iedzīvotāju un aptuveni tāds pats nabadzīgo iedzīvotāju īpatsvars ir arī Latvijā, liecina ES statistikas biroja "Eurostat" jaunākais pētījums.
Pētījumā, kas ietver datus par 2003.gadu, par nabadzīgiem ir uzskatīti cilvēki, kuru mājsaimniecību ienākumi ir mazāki par 60% no vidējā ienākumu līmeņa konkrētajā valstī.
Vidējais ienākumu līmenis dažādās ES valstīs būtiski atšķiras, tāpēc nabadzība dažādās valstīs nenozīmē vienu un to pašu. Latvijā, kas ir ES nabadzīgākā valsts, četru cilvēku ģimene, kuras ienākumi gadā sasniedz 5000 eiro (3514 latus), vairs nav uzskatāma par nabadzīgu. Savukārt visbagātākajā ES valstī Luksemburgā nabadzības robeža četru cilvēku ģimenei ir 30 000 eiro (21 084 lati) gadā.
Pētījuma autori norāda, ka atsevišķās ES valstīs nabadzīgo iedzīvotāju īpatsvars būtiski atšķiras.
Visvairāk nabadzīgo cilvēku ir Slovākijā, Īrijā un Grieķijā - 21%. Tālāk seko Portugāle, Itālija un Spānijā ar 19% un Lielbritānija un Igaunija ar 18% nabadzīgo iedzīvotāju īpatsvaru.
Tai pašā laikā visvienmērīgāk iedzīvotāju ienākumi sadalās Čehijā, kur nabadzība apdraud tikai 8% iedzīvotāju. Luksemburgā, Ungārijā un Slovēnijā šis rādītājs ir 10% un Somijā un Zviedrijā - 11%. 

Vēsturē...

60.—80.gadi — lūzuma posms Latvijas vēsturē 
Daina Bleiere, Dr. hist.,  Diena  10/08/05    Kāpēc līdz šim laika posms no 50.gadu beigām līdz atmodas sākumam palicis kā balts plankums mūsu kolektīvajā atmiņā skaidro vēsturniece Daina Bleijere.
Pat paviršs ieskats pēdējo piecpadsmit gadu vēsturnieku pētījumu tematikā un hronoloģiskajās robežās ļauj izdarīt secinājumu, ka 60.—80. gadi tajos ieņem niecīgu vietu. Pētījumu tematikā izteikti dominē darbi par padomju un nacistu okupācijas režīmu represijām, pretošanās kustību, arī par Latvijas iekšpolitiku un it īpaši ārpolitiku līdz 1940.gadam. Jāsaka gan, ka Latvija šajā ziņā nav nekāds izņēmums. Arī igauņu un lietuviešu vēsturnieku pētījumos XX gs. 40.—50.gadi izteikti dominē, un galvenās problēmas, kas tiek pētītas, ir represijas un pretošanās. Šo situāciju var skaidrot dažādi. Viens aspekts ir profesionālo vēsturnieku darbība un pieeja. Cits aspekts ir saistīts ar to, ka vēsturnieki nedarbojas vakuumā. Viņi ir daļa no sabiedrības un tieši vai netieši, apzināti vai neapzināti ietekmējas no sabiedrības intereses un pieprasījuma pētīt to vai citu periodu vai problēmu. Vēsture pastāvīgi tiek "pārrakstīta", jo parādās jauni avoti vai to interpretācijas metodes, jaunas teorētiskās pieejas, mainās sabiedrības vērtību sistēma. Mainās arī jautājumi, kurus sabiedrība uzdod vēsturniekam.
Runājot par pirmo aspektu, jāņem vērā, ka vēsturnieku, kas regulāri veic pētījumus un publicējas par padomju okupācijas periodu, ir ļoti maz. Zinot pastāvošās vēsturisko pētījumu finansēšanas iespējas, uz strauju profesionālo vēsturnieku skaita pieaugumu tuvākajā laikā diezin vai var cerēt. Jāņem vērā arī diskusija, kas vēstures zinātnē risinās kopš tiem laikiem, kad tā XIX gadsimtā kļuva par "īstu" zinātni, — par to, vai vēsturniekiem jānodarbojas ar nesenās pagātnes notikumiem vai arī jāatstāj tie sociālajām zinātnēm un kad īsti sākas šī nesenā vēsture? Joprojām visai populārs ir uzskats, ka vēsturniekiem nav jānodarbojas ar politiski pārlieku sensitīviem jautājumiem, jo politiskā angažētība un strīdi, kā arī joprojām politiski ietekmīgi nesenās vēstures veidotāji var ietekmēt vēsturnieka secinājumu objektivitāti, un ka optimālais noilguma posms ir 50 gadu. 
Jau vairāk nekā pirms 60 gadiem franču annāļu skolas pamatlicējs Marks Bloks rakstīja, ka no mūsdienu sabiedrības viedokļa pretrunīgi jautājumi var atrasties jebkurā laika posmā. Diskusijas par un ap Latvijas vēsturi sniedz bagātīgu materiālu, kas liecina, ka ir ne mazums pietiekami senu notikumu, kas var aktualizēties un izraisīt vētrainas diskusijas. Runājot par 60.—80.gadiem Latvijas vēsturē, protams, jāņem vērā, ka diezgan daudzi mūsdienu Latvijas politiskās, ekonomiskās un kultūras elites pārstāvji savu karjeru ir veidojuši vai vismaz sākuši tajā laikā un, protams, var būt situācijas, kad pētījumi var viņu kādreizējo darbību parādīt ne īpaši labvēlīgā gaismā. To pašu var teikt arī par daudziem vēsturniekiem, kuru pētījumiem un secinājumiem var piekārt hameleonisma birku — nav svarīgi, pamatoti vai nepamatoti. Vēsturnieku pētījumus ietekmē arī avotu pieejamība. Valsts neatkarības atgūšana ir padarījusi pilnībā pieejamus Latvijas Komunistiskās partijas arhīvus un daudzu valsts iestāžu arhīvus, tomēr dažos gadījumos joprojām ir ierobežojumi. Grūtības ir arī ar Maskavas arhīvu pieejamību. 
Gan vēsturniekus, gan plašāku sabiedrību vienmēr vairāk pievelk vēstures dramatiskie lūzuma posmi — kari, revolūcijas, politiski, ekonomiski, sociāli vai jebkura citi satricinājumi, nozīmīgu personību dzīve, — nevis relatīvi mierīgi posmi, kad it kā nekas īpašs nenotiek. Tas arī saprotams, jo vēsturiskajos satricinājumos visspilgtāk izpaužas vēstures zinātnes pētījumu galvenā objekta (M.Bloka vārdiem sakot) — cilvēka vai, pareizāk, cilvēku sabiedrības — būtība, rīcība, uzskati, attieksme pret labo un ļauno. Lielu politisko un sociālo satricinājumu cēloņi nereti ir meklējami iepriekšējos relatīvi mierīgas attīstības posmos, taču tos ne vienmēr var identificēt, un izvirzās jautājums, vai cēloņsakarību interpretācijas ir pamatotas?
Kā jau teikts, vēsturnieku interesi par to vai citu laikposmu nosaka arī sabiedrības ieinteresētība, un par 60.—80.gadu vēsturi līdz šim tā nav bijusi pārāk izteikta. Viens no iemesliem acīmredzot ir saistīts ar to, ka patlaban notiek process, kuru varētu nosaukt par nacionālās kolektīvās vēsturiskās atmiņas veidošanos. Katrai dzīvotspējīgai nācijai ir nepieciešams daudzās kolektīvās vēsturiskās atmiņas, kas ir sabiedrībā, sakausēt zināmā kopēju priekšstatu summā par to, kas ir mūsu kopīgā pagātne. Jebkāda nodarbošanās ar vēsturi (pētīšana, popularizācija, mācīšanās, dalīšanās atmiņās u.tml.) veido šo kolektīvo pagātnes atmiņu, būtībā daļu no mūsu identitātes. Vienlaikus var būt dažādas kolektīvās pagātnes atmiņas — nacionālā, sociālā, eiropeiskā. Viena kolektīvā pagātnes atmiņa ir Padomju Latvijā dzīvojušajiem un cita – trimdas latviešiem, vēl citas — krieviem Latvijā utt. Lai gan mums visiem ir kopīga pagātne, mūsu atmiņas par to ir atšķirīgas. Nespēja atrast kopsaucēju starp dažādām kolektīvajām vēstures atmiņām liecina par nopietnām sadalījuma līnijām sabiedrībā, par to, ka sabiedrība un valsts nav pietiekami saliedēta un tajā ir vērā ņemams konflikta potenciāls. Ar nepieciešamību pēc kopīgas kolektīvās atmiņas saskaras visas postkomunistiskās sabiedrības. 
Pēc komunistisko režīmu sabrukuma ir pierasts runāt, ka tautas atrod savu noklusēto, aizliegto vēsturi, un daudzējādā ziņā tas ir pareizi, jo visās komunistiskajās valstīs,it īpaši Padomju Savienībā, tika pieliktas milzīgas pūles, lai izdzēstu agrāko kolektīvo vēstures atmiņu un radītu jaunu, un tas tika darīts kā ar izglītības sistēmas, tā arī ar literatūras, kino, televīzijas palīdzību. Oficiālā vēstures interpretācija pastāvīgi nonāca pretrunā ar padomju cilvēku individuālo un kolektīvo atmiņu. Tas, cik ievērojami tās vai citas grupas ietekmējās no oficiālās padomju vēstures interpretācijas, faktiski atspoguļoja komunistiskās socializācijas pakāpi. Atbrīvošanās no komunistiskās sistēmas visur Austrumeiropā radīja milzīgu interesi par patieso, īsto vēsturi un sāka procesu, kurā apzināti un neapzināti tiek meklēti kopīgie saskares punkti un tiek mēģināts iekļaut vēsturiskās identitātes veidošanos zināmā politiskā un kultūras diskursā (demokrātiskā, eiropeiskā utt.). Kolektīvā vēsturiskā atmiņa nenozīmē dažādu identitāšu saplūdināšanu vienotā pagātnes notikumu interpretācijā. Tā drīzāk ir vienošanās par attieksmi pret būtiskākajiem pagātnes notikumiem, par stāstījumu, kas dod iespēju indivīda, atsevišķas grupas pārdzīvoto, vēsturisko atmiņu, mikrovēsturi sasaistīt ar makrovēsturi. 
Sabiedrības vēsturiskajā apziņā ir svarīgi ne tikai fakti, ir svarīga to morālā jēga. Ir divi motīvi, kas visspilgtāk kalpo kopīgas identitātes veidošanai, — varonība un ciešanas, turklāt pēdējais varbūt ir pat vairāk cementējošs, jo uzvaras augļu dalīšana sabiedrību nereti sašķeļ, bet sakāves gadījumā cieš visi. 40.—50.gadus mēs uztveram kā laiku, kad tauta un valsts kopumā bija upuris (atstājot aiz iekavām tos, kas atbalstīja padomju režīmu). Padomju režīms un komunistiskā iekārta bija uzspiesta, un tas izpaudās visās dzīves jomās. Mikrovēsture (indivīda, atsevišķu grupu pieredze) iekļāvās makrovēsturē — tautas un valsts vēsturē. Staļina laika represijas ir viens no nedaudzajiem jautājumiem, kas var vienot mūsdienu Latvijas sabiedrības lielāko daļu — Latvijas, trimdas un austrumu latviešus; latviešus un krievus; okupētos un okupantus —, jo tās tā vai citādi bija skārušas ļoti daudzus.
No šā viedokļa 60.—80.gadu vēsture ir problemātiskāka. Tautas un valsts kā sociāla kolektīva līmenī upura apziņai joprojām bija pamats, jo nekas nebija mainījies, taču mikrolīmenī — atsevišķu indivīdu līmenī, — saskare ar padomju režīma represīvo politiku bija vairs ne lielu sociālo kolektīvu, bet gan atsevišķu indivīdu pieredze. Šo laiku ir daudz grūtāk iekļaut kolektīvajā vēsturiskajā naratīvā, jo tajā melnais un baltais, vilki un avis ir daudz grūtāk atdalāmi cits no cita, tie ne tikai varēja mainīt kažoku, bet pat veidot dažādas hibrīdu formas. No vienas puses, tieši šajā laikā notika reāla latviešu komunistiskā un padomiskā socializācija, no otras, režīma represijas un to radītās bailes nekur nebija zudušas. Iespējams, tieši 60.—80.gadu pieredzes pretrunīgums izskaidro to, ka aicinājumi izvērtēt pagātni līdz šim ir sastapuši ar ne tikai kādreizējās elites, bet arī "klusējošā vairākuma" entuziasma trūkumu. Pēdējā laikā ir vērojamas pazīmes, kas liecina, ka sabiedrības attieksme mainās, 60.—80.gadi izraisa lielāku interesi, un tas acīmredzot ir saistīts ar paaudžu maiņu. Galu galā jau ir pagājuši 20 gadi, kopš pie varas nāca M.Gorbačovs. Faktiski ir izaugusi jauna paaudze, kura ir spējīga no cita skatpunkta paskatīties uz savu vecāku jaunību, un arī tā laika cilvēki jau ir ieguvuši spēju paraudzīties uz to ar zināmu distances izjūtu. Jācer, ka attieksmes maiņa rosinās arī vēsturniekus vairāk pievērsties šim laika posmam.
Tas, nenoliedzami ir nepieciešams kaut vai tādēļ, ka no 60.gadu vidus (Ņ. Hruščova atcelšana no varas un Brežņeva nākšana pie varas) līdz pārbūves sākumam ir laiks, kad veidojās tie apstākļi, kas noveda pie Padomju Savienības sabrukuma un noteica Baltijas republiku lomu šajā procesā. Ja salīdzinām situāciju Latvijā, piemēram, 1956.gadā, kad notika Ungārijas revolūcija un daudzi cerēja, ka sabruks arī padomju vara Baltijā, un 80.gadu beigās, var šķist, ka 50.gadu vidū situācija padomju režīma krišanai bija daudz labvēlīgāka: bija aktīva paaudze, kas bija dzīvojusi neatkarīgajā valstī; tikai pirms dažiem gadiem bija apspiesta pietiekami plaša bruņotā pretestība, un joprojām bija ne mazums cilvēku, kas bija gatavi ņemt ieročus rokās, ja rastos atbilstoši apstākļi; vairākuma latviešu attieksme pret aktīvu politisku sadarbību ar padomju režīmu bija visai negatīva; lai arī notika ļoti strauja cittautiešu iepludināšanu, Latvijā latvieši joprojām bija vairākumā. Trīsdesmit gadus vēlāk situācija bija šķietami daudz nelabvēlīgāka: latvieši bija kļuvuši gandrīz vai par minoritāti savā zemē; spēka gados bija paaudze, kas bija dzīvojusi tikai padomju laikos un kam nebija nekādas demokrātiskas, kapitālistiskas vai vispār nekādas citas iekārtas pieredzes, paaudze, kas gan bija labāk izglītota, bet kuras priekšstati par politisko, ekonomisko, kultūras dzīvi ārpasaulē (nekomunistiskajās valstīs) bija fragmentāri, miglaini, ne zināšanās, bet gan mītos un teikās balstīti; lai kā to vērtētu, kolaboracionisms šajā paaudzē bija izplatītāks nekā disidentisms. 1980.gada latvietis ļoti stipri atšķīrās no 1940.gada latvieša un daudzējādā ziņā ne uz labo pusi. 
Nenoliedzami, neatkarības atgūšanu noteica ne tikai Latvijā notiekošie procesi. Galu galā bija notikusi ideoloģiska padomju valdošās elites erozija. 50.gados tā bija gatava bez šaubīšanās izliet asinis, lai apspiestu jebkuru kaut cik plašu protestu. Neaizmirsīsim lielo padomju karaspēka kontingentu, kas bija izvietots Latvijā. 80.gadu beigās šādas vienprātības vairs nebija. Padomju karaspēks joprojām bija šeit, bet jautājumā, vai to likt lietā, bija domstarpības. PSRS vadība daudz vairāk bija spiesta un bija gatava ieklausīties arī Rietumu viedoklī. Tajā pašā laikā PSRS sabrukums parāda, ka būtiska nozīme bija arī katras padomju republikas sabiedrībā notiekošajiem procesiem. Sabiedrība varēja saglabāt pasīva novērotāja pozīciju, varēja spriedzi izšļākt grautiņos, bet varēja arī pietiekami skaidri izvirzīt savus politiskos mērķus un konsekventi tos īstenot.
Protams, daudz ko varam izskaidrot kā ar neatkarīgo valstu mantojumu, tā arī ar civilizācijas mantojumu un citiem faktoriem. Taču daudzas atbildes acīmredzot slēpjas tieši šajos aptuveni trīsdesmit gados starp 50. un 80.gadiem. Pirmām kārtām, tas ir jautājums par tiem politiskajiem, sociālajiem un ekonomiskajiem procesiem, kas notika kā PSRS, tā arī visās komunistiskajās valstīs kopumā un kuru rezultātā komunisma idejas bija zaudējušas savu pievilcību ne tikai plašākā sabiedrībā (kura visumā pret tām vienmēr bija izturējusies ar zināmu skepsi), bet arī agrākajos režīma atbalstītājos. 
Lai neapmierinātība ar pastāvošo situāciju pārvērstos masu kustībā, ir nepieciešami vairāki priekšnoteikumi. Viens no šādiem faktoriem ir politiskā elite, kam ir pietiekama autoritāte un vēlēšanās nostāties masu kustības priekšgalā. Represijās un karā agrākā, neatkarīgās Latvijas politiskā elite bija vai nu fiziski iznīcināta, vai arī izslēgta no sabiedriskās dzīves, vai arī atradās emigrācijā. Tie, kas dzīvoja Latvijā, bija iebaidīti vai arī bieži vien tā vai citādi politiski kompromitējušies. Kas attiecās uz jauno, padomju varas radīto eliti, tās politiskā leģitimitāte bija apšaubāma, un tā pati arī diezin vai bija gatava saraut saites ar padomju režīmu (arī 50.gadu beigu nacionālkomunisti). 50.gadu otrajā pusē jaunā elite tikai sāka veidoties. Imants Ziedonis, Jānis Stradiņš, Vizma Belševica u.c. personības, kam 80.gadu otrajā pusē bija ietekme un autoritāte, kuru viedokli ņēma vērā gan vara, gan arī plaša sabiedrība, 50.gadu vidū bija pavisam jauni cilvēki. 60.—80.gadi bija laiks, kad izveidojās jauna elite, ne tikai kultūras, bet arī administratīvā, ekonomiskā, kas stipri atšķīrās no neatkarīgās Latvijas elites. Šajā laikā izveidojās arī jauna kompartijas nomenklatūras elite, kas tāpat jūtami atšķīrās no pirmskara un pēckara gadu padomju funkcionāriem — kā izglītības līmeņa ziņā, tā arī ar visai izteikto deideoloģizāciju, tehnokrātiski pragmatisko ievirzi. 
Elite ir svarīgs priekšnoteikums, lai mainītos pastāvošā situācija, bet ne vienīgais. Būtiska nozīme ir pilsoniskās sabiedrības institūcijām, kurās vai ap kurām notiek viedokļu apmaiņa, kas var novest pie politisku prasību formulēšanas. Antikomunistisko revolūciju un kustību pieredze Austrumeiropā liecina, ka visos gadījumos, kad izveidojās vērā ņemama opozīcijas kustība, tās kristalizācijā būtiska nozīme bija dažādām sabiedriskajām organizācijām. Tās varēja būt komunistiskas ievirzes, varas iestāžu vismaz sākumā atbalstītas, piemēram, Petēfi klubi Ungārijā 1956.gadā, vai arī antikomunistiskas, piemēram, katoļu baznīca vai arodbiedrība Solidaritāte Polijā. Latvijā 50.gados šādu sabiedrisku organizāciju faktiski nebija, un varas iestādes uzmanīgi raudzījās, lai tādas nevarētu rasties. 50.gadu otrajā pusē ir saskatāmi zināmi iedīgļi sabiedrisko organizāciju atsvabināšanā no sīkumainas ideoloģiskās kontroles un nepolitisku organizāciju veidošanās (dabas un vēstures pieminekļu aizsardzības biedrība, piemēram), taču tie bija tikai iedīgļi. Kas attiecas uz baznīcu kā potenciāli stabilāko asi, ap kuru daudzās Austrumeiropas zemēs kristalizējās pilsoniskā sabiedrība, tās rīcībspēja un patstāvība bija ārkārtīgi ierobežota jau Staļina laikos, bet Hruščova laikā uzbrukumi reliģijai kā "pagātnes paliekai" padomju tautas apziņā tik ļoti pastiprinājās, ka reliģiskās draudzes šo funkciju faktiski nespēja pildīt. 
Trīsdesmit gadus vēlāk mēs vēl joprojām nevaram runāt par pilsonisko sabiedrību, taču jau parādījās tās iedīgļi. Bija izveidojušās dažādas sabiedriskās organizācijas, apvienības, klubi (radošās savienības, dārzkopības un biškopības biedrības, tautas daiļamata meistaru apvienības, dažādi citi interešu klubi un apvienības u.tml.), kas apvienoja cilvēkus ar līdzīgām interesēm un spēja pulcēt domubiedrus un kurās formējās līderi, daudzi no tiem 80.gadu beigās aktīvi iesaistījās politikā. 
Trešais moments ir paaudžu maiņa. Padomju okupācija un Otrais pasaules karš bija milzīgs satricinājums Latvijas sabiedrībai. Atkopšanās no tā prasīja gadu desmitus. Desmitiem tūkstošu cilvēku bija nogalināti, desmitiem tūkstošu 50.gadu vidū joprojām atradās Sibīrijas un Krievijas ziemeļu lēģeros un izsūtījumā, desmitiem tūkstošu emigrācijā visā pasaulē. Ļoti daudzi bija zaudējuši gandrīz visu — tuviniekus, mantu, sabiedrisko stāvokli. Tie, kas izdzīvoja, bija tik ļoti iebaidīti, ka līdz pat 80.gadu beigām nereti gandrīz neko nestāstīja saviem bērniem un mazbērniem par pārciesto, un daudzi negrib vai pat baidās to darīt joprojām. 50.gados pēc Staļina nāves sākusies liberalizācija deva iespēju kaut cik normalizēt savu dzīvi — kā materiālā ziņā, tā arī atjaunot vai no jauna veidot sociālās saites. Taču jāņem vērā, ka paaudze, kas bija to visu pārdzīvojusi, bija tik ļoti izsmēlusi savas garīgā un fiziskā spēka rezerves, ka diezin vai bija spējīga vai arī vēlējās aktīvi piedalīties aktīvā opozicionārā darbībā. 
Nav pētījumu par atmodas laika aktīvistu (kaut vai LTF, LNNK un citu politisko organizāciju biedru) sastāvu pēc vecuma, tomēr paviršs ieskats rada iespaidu, ka vairums bija dzimis pēc 1960.gada. Tas var šķist paradoksāli, bet, iespējams, ir pilnīgi likumsakarīgi, ka atmodas dzinējspēks bija cilvēki, kas paši nebija izbaudījuši represijas un lielākā daļa līdz pat 80.gadu vidum par tām arī ļoti maz zināja. Terors un represijas, ar tām saistītās bailes bija galvenā saistviela, kas bija palīdzējusi uzbūvēt Padomju Savienību un saturēt to kopā. Atsakoties no Staļina laika politiskā terora metodēm, šai ēkai līdz ar paaudžu nomaiņu neizbēgami bija jāsabrūk, jo trūka pozitīvo stimulu un sociālo struktūru, kas varētu to saturēt kopā. Tādējādi paaudžu maiņa, ar to saistītās vērtību sistēmas un dzīves uzskata maiņa, bija vēl viens būtisks faktors, kas sagatavoja atmodu.

Kultūrā un izglītībā...

Vīrieša atbilde vagīnai
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/11/05    Dailes teātra izrāde Vagīnas monologi gluži kā pionieris ar ideoloģijas un misijas pārņemta cilvēka apmātību pieteica mūžvecās sievietes un vīrieša attiecību sfēras jaunu versiju – saucot lietas (vispirms jau dzimumorgānus) to īstajos vārdos, vēršot uzmanību uz sievietes intīmās pasaules plašo ģeogrāfiju, par ko vīrietim nav nekādas izpratnes. Nupat pirmizrādi piedzīvojušais Alu cilvēks cenšas pierādīt, ka vīrietis nav tāds cūka, par kādu viņu uzskata sievietes. 
Latviešu teātra māksla gan nav tikla un nevainīga jaunkundze, kam intīmas tēmas pieteikums liktu nosarkt no matu galiem līdz papēžiem. Savulaik Regnāra Vaivara Salome ar Jānim Kristītājam piekabināto gumijas peni izsauca ažiotāžu valsts mērogā, bet Vagīnas monolgi divu skaistu un pieklājīgi ģērbtu aktrišu izpildījumā tikai pļāpā par tēmu. Nekā amorāla. Tomēr teātra kritiķi šo kolektīvo vagīnas pētīšanas kursu publiskajā telpā apsprieda visai margināli, bet abu dzimumu skatītāji izrādi joprojām izpērk. Šo divu gadu laikā kopš Vagīnas monologu pirmizrādes prasīt prasījās atbildes iestudējums, kas uz allaž aktuālo tēmu paraudzītos ar vīrieša acīm. 
Tā stunda sita 7. oktobra vakarā kinoteātra Rīga lielajā zālē ar Alu cilvēka pirmizrādi Jura Rijnieka režijā ar Aināru Ančevski vienīgajā lomā. Kaut arī Alu cilvēks pieteikts ar tikpat līdzīgu misionāru pārliecību kā Vagīnas monolgi, kas stārķu, kāpostu, kaķīšu, marsu un veneru pasaulē viesīšot skaidrību, izskaidrojot dzimumu atšķirības, laikam jāsaka paldies mūzai Talijai, ka iestudējumā šī misija izčākst humora pārpilnā situāciju komēdijā. 
Maskulīnā atbilde sākas ar mēmā kino estētikā asprātīgi veidotu filmiņu par divu jaunu cilvēku attiecībām (lomās Anna Klēvere un Ainārs Ančevskis), turpinās ar A. Ančevska lekciju uz skatuves par to pašu ar uzskates materiāliem un košiem piemēriem iz dzīves. Sabiedrībā un gultā. Turklāt šī atbilde ir izteikti vīrišķīga, jo iestudējuma veidotāji ir stiprā dzimuma pārstāvji – kā autors, tā režisors, tā arī bezpersoniskās vides autori scenogrāfi Kristiāns Brekte un Edgars Kļaviņš. 
Alu cilvēka teorija būvēta uz pieņēmumu, ka vīrietis no senajiem aizlaikiem bijis mednieks, bet sieviete – vācēja – un šīs psiholoģiskās īpatnības vēl joprojām nosaka to uzvedības modeli. Galvenais iemesls, kāpēc šo divu atšķirīgo pasauļu atlantu pat gribot nevar uztvert nopietni, ir fakts, ka dzimumu atšķirību skaidrojumam izvēlēti pārsvarā stereotipiski pieņēmumi. Piemēram, tiek apgalvots, ka visi vīrieši ir cūkas, sievietes dievina iepirkšanos, bet vīriešu sarunas aprobežojas ar futbola spēles rezultātu apspriešanu un primitīvu skaņu izdvešanu. Izrādes tekstā tomēr blīvi saaustas tik dažādas situācijas, ka nevar apgalvot – tās visas personiskajai pieredzei būtu svešas, savukārt komiskais un nepretenciozais servējums liek smieties līdz pat asarām, darīt to tik daudz, ka žoklis sāp. Ja vēl komēdijas mūza būtu režisoram iečukstējusi ausī, lai viņš atmet pietāti pret Roba Bekera tekstu, rezultāts būtu labāks. Diemžēl no literārā materiāla neiznīdētie iestarpinājumi par alu cilvēka apciemojumiem, kā arī dažas darbības pauzes klupina komēdijas raito ritējumu. Turklāt fantāzijas, novērošanas spēju un pieredzes izmantošana dažas epizodes varēja vērst efektīvākas. 
Neraugoties uz minētajiem trūkumiem, Ainārs Ančevskis šo aktiermeistarības eksāmenu izturēja godam – vispirms jau pateicoties spējai noturēt skatītāju uzmanību, runājot teju nepārtraukti gandrīz divas stundas. Viņa skatuvisko pievilcību veido simpātiskais un vienkāršais šķietamais paštēls, veselīga humora izjūta, artistiskums un prasme improvizēt. 
Alu cilvēka pārdošanas kampaņa izvērsta iespaidīga. Vispirms ar ēsmas izmešanu un tai sekojošu noslēpumainu klusēšanu, tad informācijas pārbagātību, kas smeļama arī interneta mājaslapā www.alucilveks.lv. Par intereses galveno saistvielu uzskatāma izrādes tēma, kas teorētiski var interesēt visus, kas sevi uzskata par vīrieti un sievieti. Otrs āķis, uz kura pati sevi labprātīgi piestiprināju, bija apgalvojums, ka Alu cilvēks ir "vissmieklīgākā komēdija pasaulē" un The New York Times to nosaucis pat par starptautiska mēroga komisku fenomenu. 
Beidzamā laika latviešu teātra piedāvājums komēdijas žanrā ir tik pliekans, ka slāpes pēc jautra un smieklīga dramatiska sacerējuma kvalitatīvā izpildījumā pārmāca reklāmas radīto skepsi. Operēšana ar autora ģenialitāti un citviet izpārdotām izrādēm neko nenozīmē, jo vai nu nezinām, ka ar niecīgu talanta kripatu var lieliski sacūkot i pašu Šekspīru. Tāpēc tikai pēc izrādes noskatīšanās sāk strādāt īstā reklāma, ko realizē paši skatītāji, daloties iespaidos par redzēto. Un te nu mēs nonākam pie nākamā pārdošanas stratēģijas soļa – pirmizrādes vakarā katrs skatītājs saņēma Alu cilvēka pastkartes, ko bez maksas varēja nosūtīt jebkam – draugam, radam, kaimiņam. Personisks aicinājums taču ir iedarbīgs, vai ne? Jāpiebilst, ka arī biļešu pieejamība ir to pārdošanu veicinoša – tās iespējams iegādāties gan internetā, gan benzīntankos, pasta nodaļās un pat bankā. 
Neviens triks tomēr nedarbojas, ja piedāvājums nesniedz cerēto. Latvieši, šķiet, jau labu brīdi ir gaidījuši iespēju izsmieties, un Alu cilvēks, izslimojot pirmizrādēm raksturīgos misēklīšus, varētu kļūt par jautru un apmeklētu komēdiju.
Izstādes
Maija Rudovska,  NRA  10/11/05    
- Valmierā, galerijā Laipa, aplūkojama čehu mākslinieku glezniecības un grafikas izstāde Zelta griezums. Izstāde ir daļa no Olomoucas (Čehija) galerijas Patro iniciētā laikmetīgās mākslas projekta. Ekspozīciju veido 15 dažādu paaudžu mākslinieku darbi. 
- Galerijā Māksla XO izstādē Latviešu glezniecības vecmeistari aplūkojami vairāku latviešu glezniecības dižgaru darbi. Tajā skatītājs var aplūkot Jaņa Rozentāla, Jāņa Liepiņa, Indriķa Zeberiņa, Jāņa Tīdemaņa, Ludolfa Liberta, Eduarda Kalniņa, Konrāda Ubāna, Kārļa Miesnieka un citu klasiķu veikumu. 
- Strasbūrā Starsbourg Hotel du departement Latvijas kultūras festivāla Francijā Pārsteidzošā Latvija/Etonnante Lettonie ietvaros pagājušonedēļ tika atklāta izstāde Plakāta māksla Latvijā. 1920.–1990. Ar šo izstādi Francijas skatītājiem tiek sniegta unikāla iespēja iepazīties ar Latviju, tās vēsturi un kultūru viena gadsimta garumā. Strasbūrā izstādīti 120 darbi: 57 tiražētie, pārsvarā litogrāfijas tehnikā tapušie plakāti no Latvijas Nacionālās bibliotēkas kolekcijas un 63 oriģinālie, autoru veidotie plakāti no Latvijas Mākslinieku savienības muzeja kolekcijas. Plakāti grupēti hronoloģiski un tematiski, lai Francijas skatītājam rastos iespēja lielā daudzveidībā vērtēt vēsturiskās un stilistiskās izmaiņas plakāta mākslā no 20. gadsimta sākumā līdz pat gadsimta beigām. Izstādi ārpus festivāla paredzēts izrādīt arī citur Francijā. 
- LNMM izstāžu zāles Arsenāls radošajā darbnīcā piektdien tiks atklāta izstāde Latvijas plakāts 20. gs. 80. gados. 20. gadsimta 80. gados plakāts bija sasniedzis mākslinieciskās izteiksmes un popularitātes virsotni. Tas bija kļuvis par nozīmīgu sabiedriskās domas katalizatoru, precīzi reaģējot uz dažādām dzīves kolīzijām un atklājot sabiedrībā notiekošos procesus. Plakātam pievērsās jaunie mākslinieki, kuri pauda progresīvas idejas vai negācijas par sabiedriskās dzīves absurdiem. Plakātu tematika ir ļoti plaša – etnogrāfija, ekoloģija, politika, kultūra, teātris. Daudzi no izstādē eksponētajiem darbiem demonstrē ietverto ideju aktualitāti arī šodien. Ekspozīcijā iekļauti plakāta meistaru Laimoņa Šēnberga, Ilmāra Blumberga (attēlā), Gunāra Kirkes, Jura Dimitera, Gunāra Zemgala, Georga Smeltera, kā arī 80. gadu jauno mākslinieku Jura Putrāma, Andra Brežes, Ivara Mailīša plakātu oriģināli no LNMM kolekcijas.
- Latvijas Mākslinieku savienības (LMS) galerijā piektdien pulksten 18 tiks atklāta gleznotājas Vinetas Kaulačas (1971) personālizstāde Attālums. V. Kaulača 2002. gadā ieguvusi mākslas maģistra grādu Latvijas Mākslas akadēmijā un pabeigusi doktorantūru vizuālās mākslas nodaļā Winchester School of Art, kā arī papildinājusi zināšanas ASV un Vācijā. Izstāde Attālums paredzēta kā noslēdzošs posms autores dalībai vairākās izstādēs, radošā darbā rezidentūrās un darbnīcās Losandželosā, Ņujorkā, Londonā, Portsmutā un Dublinā.
Vārdi kā asni 
Maija Baltiņa, valodniece,  Diena  10/11/05    Man dažkārt jautā — ar ko tad nākamreiz vārdu salīdzināšot? Atbildēt vienmēr esmu gatava — tik daudz iespēju, kā runāt par vārdiem. Kad izsaku šo — vārdi kā asni, seko izbrīns — tagad? rudenī? par asniem? Atbildu ar pretjautājumu: kāpēc gan ne? Dabas pasaule, jā, tā gatavojas ziemas mieram, bet valodas pasaulē laika ritums iekārtots tā, ka tādam kā ziemai līdzīgam pieklusumam nekas dižs tā īsti nemaz nav paredzēts. Un tieši šis rudens ir tam labs piemērs. Vispirms jau tāpēc, ka arī dabā tas ir neparasts — tik koši krāsodamies un tik koši ziedēdams dabas pasaulē tas ienācis. Un manā skatījumā arī valodas pasaulē šis rudens ir košu krāsu pilns.
Vispirms par prieku. Pakavējiet savu skatu līdz ar mani pie vārdu un izteicienu virknes: saki viens cilvēks/jā, dēls/ neraudi, neraudi/ kas te maisās pa kājām/ ko lūdzu?/ burvīgi!/ prieks iepazīties/ Kaķu māja/ ceļa policisti/ letiņi/ pīrāgi/ kliņģeris/ vecīt!/ sveiks!/ Ieviņ! Gustiņ! Anniņ! No kurienes šāds vārdu kopums un kāpēc? Atbilde jāsāk ar nelielu atskatu atvasaras notikumos. Tas bija ap Eslingenes viesizrāžu laiku. Ar dziesmuspēles Eslingene grupu Rīgā ieradās Sandra Upeslīce no Toronto. Tur dzimusi un augusi. Ar savu pirmo grāmatu, angļu valodā sarakstītu: A Visitor from Latvia. Viegli lasāmu, saturā latviešiem labi saprotamu un izprotamu. Un, lūk! Minētie latviešu vārdi, latviešiem raksturīgie izteicieni, latvisko lietu un vietu nosaukumi ņemti no šā angļu valodā sarakstītā garstāsta. Ja kāds šo grāmatu lasa, viņam līdz ar satura fragmentiem atmiņā paliks arī pa kādam vārdam. Vispirms kā kaut kas neparasts, kā kāda valodiska eksotika, bet tomēr. Skats un prāts var lasot aizķerties. Nu kur vēl labāks veids, kā likt latviešu valodas vārdiem ieasnoties citās, tā saucamajās lielajās valodās! Prieks! 
Kur vēl prieks? Kādā nelielā Latvijas pilsētiņā pie augstskolas notiek pirmkursnieku uzņemšanas rituāls īsteno studentu kārtā. Viss, kā jau piederas. Beigās ballīte. Nē, tusiņš. Nē, pat ne tusiņš. Burziņš! Nu kur vēl labāk un priecīgāk — darbības vārds "burzīties" dzen jaunus asnus. Lai veicas!
Par pārsteigumiem. Ir tāds no angļu valodas ieviesies profesionāls žargonvārds "klasteris". Tam terminologi piemērojuši senu latviešu vārdu "puduris". Jauniem ļaudīm tā īsti neiet pie sirds. Tad jau labāk lai paliekot latviskotais aizguvums. Bet arī jaunie censoņi — tulki un tulkotāji atzīst, ka latvisku ekvivalentu vajag. Nu tad, lūdzu, rosieties! Aicinu. Un Gundega, mana studente, šķiet gaidīt gaidījusi šo iespēju. "Ķekars" — viņa saka ir klasteris latviski un labāk. Arī lai veicas!
Gatavojos nodarbībai. Tēma — mūsdienu valodas vārdu krājums. Protams, tajā neiztrūkstošs ir vārds "diena" un salikteņi no tā, un izteicieni ar to. Skatos, kā mani kolēģi iegrāmatojuši vārdu "diena" mūsdienu valodas vārdnīcās. Viss ir — lietojums konkrētajā nozīmē, pārnestajās nozīmēs, iesaistījums frazeoloģiskajos vārdu savienojumos. Intereses pēc palūkojos, kā rīkojušies mūsu valodiskie brāļi — lietuvieši. Un ir gan pārsteigums, gan pārdomas. Latviešu — lietuviešu vārdnīcā, nesen veidotā un izdotā, kā šķirkļa vārds dots arī saliktenis "skroderdienas". Gan ar norādi, ka novecojies. Par stilistisko raksturojumu varētu strīdēties, vai tas ir tas precīzākais. Reizi gadā šis vārds taču kļūst dzīvāks par dzīvu, un droši vien būs tāds, kamēr latvieši spēlēs spēli par skroderdienām. Bet šis visiem mums zināmais, bet mūsdienu latviešu valodas vārdnīcā neietvertais saliktais lietvārds izraisīja pārdomas, ka valodas sakņu sistēmā ieprogrammēto spēju uzturēt košu un krāsainu vārdu krājumu dažkārt labāk redz no attāluma — kā tas izdevies lietuviešu kolēģiem. 
Kāda mācība? Pašiem savu vārdu košums ar laiku kļūst tāds pierasts, kā pats par sevi saprotams. Un, ja vienu vārdiņu piemirstas izcelt, visā valodā to pat nepamana. Bet labāk jau, ka ir kāds, kas sajūt, ka vārdi ir kā asni — tik nepieciešami dzīvai valodai. Bet kā visos gadījumos nekļūdīgi saredzēt, kur asno vārdi? Kā?

Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  10/13/05    
- Kas vieno Arnoldu Bēklinu, Jani Rozentālu un Rūdolfu Blaumani. Šodien pulksten 19 Jaņa Rozentāla un Rūdolfa Blaumaņa muzejā notiks sarīkojums Arnolds Bēklins, Janis Rozentāls: Simbolisms un Rūdolfa Blaumaņa dzeja: Laikmeta kopsakarības. Arnolds Bēklins (1827–1901) ir viens no spilgtākajiem un labāk zināmajiem gleznotājiem, simbolisma virziena aizsācējiem tēlotājā mākslā, bet gleznotājs J. Rozentāls žurnālā Vērotājs 1904. gadā publicējis rakstu Arnolds Bēklins, bet R. Blaumanis 1898. gadā sarakstījis dzejoli Bēklina gleznu "Miroņu sala" uzlūkojot. 
- Liepājas simfoniskais orķestris pārsteidz. Rīt pulksten 18.30 Liepājas teātrī pārsteigumu klausītājiem sarūpējis Liepājas simfoniskais orķestris. Pieaicinot ievērojamo igauņu diriģentu Andresu Mustonenu un talantīgo čellistu no Vācijas Ramonu Jaffi, sagatavota programma Romantisma zīmes – Elgārs un Dvoržāks. Programmā par angļu Brāmsu dēvētā Edvarda Elgāra koncerts čellam ar orķestri un Antonīna Dvoržāka 9. simfonija No Jaunās pasaules, kas uzskatāma par romantiskās simfonijas etalonu.
Uz skolu bez riebuma 
Jānis Trops,  Diena  10/14/05     Kuldīgā projektam izdodas atgriezt skolā pusaudžus, kam nav pamatizglītības.
Nule pilngadību sasniegušā rudbāržnieka Māra Skalbes pieredzē ir neveiksmīgs mēģinājums Saldū mācīties par profesionālu ugunsdzēsēju. Lai gan specialitātē veicies tīri labi, pērn viņš no turienes izmests, jo bijis nesekmīgs vispārizglītojošos priekšmetos. Rokas nolaidušās pavisam — kam tāds lūzeris vajadzīgs? Taču nu jau otro mēnesi viņš, pateicoties labu ļaužu ieteikumam un ģimenes atbalstam, ar interesi apgūst galdnieka iemaņas. 
Saņemties pārmaiņām palīdzējis pagasta sociālās darbinieces Ināras Graudužes mudinājums turpināt izglītību, bet vēl vairāk noderējusi šovasar Skrundas arodvidusskolā organizētā nometne mācības pametušajiem jauniešiem, uz kuru viņš uzaicināts. Tur pavadītā nedēļa bijusi tik piesātināta, ka viens no dalībniekiem uz pedagoga vaicājumu par noskaņojumu nometnes pēdējā dienā vaļsirdīgi atbildējis: "Garīgais ir sūdīgs, jo rīt jābrauc mājās!" Vairāki, viņu skaitā arī Māris, devušies prom, lai atgrieztos arodskolā jau kā audzēkņi. 
Nometne Skrundā un līdzīga arī Kabilē ar valsts un Eiropas Savienības finansiālu atbalstu organizēta Kuldīgā īstenotā projekta Jaunieti, tev ir iespēja! ietvaros, lai mēģinātu atgriezt skolā pusaudžus, kam nav pamatizglītības vai nodoma iegūt vidējo izglītību. Kuldīgas pilsētā un rajonā tādu ir ap 200, un projektā aptverta vairāk nekā puse. Bezmaksas nometnēs piekrituši piedalīties vēl mazāk, taču katrs trešais dalībnieks tagad ir vietējās arodvidusskolas audzēknis, daži atsākuši mācības vakarskolā vai domā to darīt. 
"Tik intensīvi, ar tādu pašatdevi un izdomu kā tonedēļ mūsu pasniedzēji vēl nekad nebija strādājuši," Dienai atzina arodvidusskolas direktore Ruta Ēķe. Pedagogi gribējuši pierādīt, ka par savu priekšmetu var ieinteresēt pat tādus zēnus un meitenes, kam mācības viņu agrākajās skolās pilnīgi apriebušās. "Jauniešu bija tikai kādi divi ar pusi desmiti, tāpēc varējām strādāt un visus izvērtēt individuāli. Un viņi burtiski atplauka, jo izrādījās, ka gandrīz katram ir kāds agrāk nepamanīts vai nenovērtēts talants, viņi aizrautīgi apgleznoja pat zīdu. Bet, lai dzīve un mācības sekmētos, visvairāk šiem it kā neveiksmīgajiem cilvēkbērniem līdz tam visvairāk bija pietrūcis mīlestības un atbalsta viņu ģimenēs," vērtēja R.Ēķe.
"Es negalvoju, ka esam gatavi šādā projektā piedalīties arī nākamgad, jo tas prasa ļoti daudz spēka. Bet esam "par" principā, redzot, cik ļoti apjukuši dzīves ceļa izvēlē ir daudzi jaunieši, it īpaši nelabvēlīgajās ģimenēs augušie. Viņiem vienkārši nedrīkst nepalīdzēt," teica R.Ēķe. Arī I.Grauduže priecājās, ka Skrundas arodvidusskolā iestājušies divi puiši un vēl divas meitenes nometnē guvušas impulsu mācību atsākšanai nākotnē. 
Māris atzīst, ka jau kopš mazām dienām radis smagi strādāt, jo aizsaulē aizgājušais tēvs iztiku pelnījis pārsvarā ar gadījuma darbiem, kuros nācies viņam palīdzēt. "Man patīk fiziskas un praktiskas aktivitātes un arī agrāk nebija pieņemama daudzu jauniešu augstprātīgā vai nicinošā attieksme pret arodskolu audzēkņiem," stāstīja Māris. Te viss, sākot ar maltīti un beidzot ar klašu, kopmītņu, citu telpu iekārtu un aprīkojumu, logus un durvis ieskaitot, ir pašu audzēkņu darināts. Parastajās vidusskolās jaunieši ierodas pie visa gatava, ar lepnumu jau novērtējis Māris, paspējot arī pats vasaras nometnes laikā izgatavot oriģinālas konstrukcijas soliņu savām mājām. 
R.Ēķe atzina, ka lauku bērniem, kuru ir lielākā daļa arodvidusskolā, svarīgi arī sadzīves apstākļi. Skola gatavo pavārus un kulinārus un, pateicoties audzēkņu darbam, maltītes te var pasniegt gandrīz vai par pašizmaksu, siltajam ēdienam dienā vidēji tērējot ap latu, savukārt kopmītnēs var dzīvot, mēnesī maksājot nepilnus trīs. "Protams, vecākiem bezdarbniekiem laukos arī tā ir liela nauda, taču nav nesamaksājama, ja vien viņi jūt atbildību par bērna nākotni un grib, lai pusaudzis mācītos, nevis bez nākotnes izredzēm bendētu sevi meža darbos," savulaik sarunā ar Dienu atzina projektā iesaistītā Skrundas pilsētas domes sociālā darbiniece Marina Lākute.

Citādā ziņā...

Latvijā darbojas aptuveni 100 dažādu reliģisko sektuLETA  10/09/05    Reliģiskās sektas Latvijā var darboties bez ierobežojumiem līdz brīdim, kamēr tās nepārkāpj likumu, tā Pēdējās derības draudzes līdera Visariona aktivitātes Latvijā raksturoja Reliģisko lietu pārvaldes (RLP) pārstāve Lelde Puisāne. 
Pēc viņas vārdiem, pārvalde nesaskata nekādas nelikumības vai pārkāpumus Visariona mēģinājumos Latvijā piesaistīt jaunus sekotājus savai sektai. Pašlaik valstī ir reģistrētas aptuveni 100 dažādu sektu, arī Pēdējās derības draudze, kas sludina savu ticību. "Šogad Latvijā reģistrētas piecas šādas jaunas kustības," atklāja Puisāne. 
Ierēdne skaidroja, ka RLP seko līdzi sektu aktivitātēm: "Līdz šim neviena no šāda veida kustībām nav izdarījusi nopietnu pārkāpumu, kas liktu viņu izslēgt no reliģisko organizāciju saraksta un liegtu darbošanos." Visas reliģiskās organizācijas Latvijā katru gadu tiek pārreģistrētas. 
Trešdien Latvijā bija ieradies Pēdējās derības draudzes līderis Visarions, kurš bija sarīkojis publisku aģitāciju, mēģinot piesaistīt jaunus sekotājus savai sektai. 
Uz sektas ideoloģiskā līdera uzrunu Latvijas Zinātņu akadēmijas telpās bija pulcējušies vairāki simti interesentu. 
‘Afrolat’ aicina cīnīties pret rasisma izpausmēm LatvijāLETA  10/09/05    Šonedēļ kārtējo reizi notika organizācijas "Afrolat" ikmēneša diskusija Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāta telpās, un tika nolemts, ka jāpastiprina cīņa pret arvien pieaugošo rasismu Latvijā, iesaistot šajā cīņā arī masu medijus. 
Sabiedrībai ir jākļūst zināmam, ka ik dienas citu rasu pārstāvjiem Latvijā ir jāsastopas ar neiecietību un rasisma izpausmēm, uzsvēra organizācijas pārstāvis Džordžs, kurš darbojas vīru korī "Gaudeamus". 
Viņš norādīja, ka rasisms parasti izpaužas verbālos apvainojumos, taču prese par šo problēmu runā tikai tad, ja notiek kāds fizisks uzbrukums. 
"Mēs nedrīkstam pieļaut, ka atkārtojas situācija, kad pret afroamerikāņiem vēršas pat politiskās reklāmās," uzskata organizācijas pārstāvis, grupas "Los Amigos" mūziķis Kristofers, atgādinādams par incidentu, kad pirms diviem gadiem Brīvības partija savā pirmsvēlēšanu kampaņā izplatīja aizvainojošus reklāmas klipus. Mūziķis iesaka šai problēmai pievērst uzmanību tagad, kad tuvojas jaunas vēlēšanas. 
Masu mediji ir jāaicina uz sadarbību, lai skaidrotu sabiedrībai, ka afroamerikāņi nav tikai potenciāli teroristi un noziedznieki, norādīja Džordžs. "Mēs runājam latviešu valodā un mūsu bērni ir Latvijas pilsoņi," uzsvēra "Afrolat" pārstāvis. 
Organizācijas pārstāvji uzskata, ka rasisma problēmas risināšanā jāiesaistās arī politiķiem un ārvalstu vēstniekiem Latvijā. Valstij ir jāpievērš uzmanība gadījumiem, kad Rīgas centrā tiek piekauti cilvēki viņu ādas krāsas dēļ, un jāatzīst, ka iemesls šiem uzbrukumiem ir rasisms. Turklāt šī neiecietība novērojama katru dienu, arī tad, kad par to neraksta laikrakstos. 
Kā piemērs rasismam sarunā vairākkārt tika minētas diskusijas interneta portālā "Delfi". Afroamerikāņi uzskata, ka gan verbālie, gan fiziskie uzbrucēji ir apzināti organizētas jauniešu grupas, kuras nākotnē tikai pastiprinās savu darbību. 
Diskusijas laikā tika minēts arī pretējs viedoklis. Kāda no organizācijas pārstāvēm izteica pārliecību, ka rasisms Latvijā nav izplatīta parādība, jo viņa ar tā izpausmēm nav sastapusies. Turklāt tie Latvijas iedzīvotāji, kuru draugu vidū ir arī afroamerikāņi, ir atbrīvojušies no bailēm un izturas labvēlīgi. 
Latvijā samazinājies iedzīvotāju skaits
Latvijas Avīze  10/10/05    Latvijā iedzīvotāju skaits šogad nokrities zem 2,3 miljoniem. Janvārī valstī bija divi miljoni 306 tūkstoši iedzīvotāju, bet dati par astoņiem šī gada mēnešiem liecina, ka iedzīvotāju skaits samazinājies līdz 2,29 miljoniem. Gada pirmajos mēnešos ir pieaudzis gan dzimušo, gan arī mirušo cilvēku skaits. Līdz augustam reģistrēti 2050 jaundzimušie un 2630 mirušie, un iedzīvotāju skaits samazinājies par 580 cilvēkiem. Arī ilgtermiņa migrācijas saldo ir negatīvs, jo ieceļojuši 339, bet izceļojuši – 228. 2004. gadā Latvijā uz dzīvi apmet ās 1665
cilvēki no citām valstīm un uz pastāvīgu dzīvi citās valstīs aizbrauca 2744 cilvēki no Latvijas. Latviešu emigrācijas virzieni bija 35 valstis. Uz Vāciju emigrēja 19%, uz Lielbritāniju – 10,9% un uz ASV – 10,2% no visiem latviešu tautības emigrantiem, liecina Centrālās statistikas pārvaldes izdevumā Demogrāfija 2005 iekļautā informācija. Kopš 2000. gada sākuma iedzīvotāju skaits Latvijā samazinājies par 75,3 tūkstošiem cilvēku jeb par 3,2%.  
Iedzīvotāju skaita samazināšanās temps pēdējos gados kļuvis lēnāks. Pērn valsts iedzīvotāju skaits samazinājās par 0,55%, no tiem mirstības rezultātā par 0,50% un migrācijas rezultātā  – par 0,05%. Pilsētu un lauku iedzīvotāju īpatsvars valsts iedzīvotāju kopskaitā pēdējo piecu gadu laikā nav būtiski mainījies  – 68% iedzīvotāju dzīvo pilsētās. Pagājušajā gadā uz pastāv īgu dzīvi citās valstīs aizbrauca 2744 cilvēki. Latviešu emigrācijas virzieni bija 35 valstis. Uz Vāciju emigrēja 19%, uz Lielbritāniju – 10,9% un uz ASV – 10,2% no visiem latviešu tautības emigrantiem. 

Cilvēki dzīvo krūmosZane Atlāce, Rīgas Balss  10/13/05    Astoņi rīdzinieki jau gandrīz četrus mēnešus dzīvo pagalmā un krūmos pie mājas Kartupeļu ielā 8, no kuras viņus 22. jūnijā vienkārši izmeta. No sarunas ar pajumti zaudējušajiem gan nekļūst skaidrs, cik ilgi un uz kādu dokumentu pamata viņi šajā mājā dzīvojuši, tomēr fakts paliek fakts – bez jebkādiem paskaidrojumiem vai citas dzīvesvietas ierādīšanas viņi vienā jaukā vasaras dienā no mājas tika padzīti."Ar mešanu mūs izmeta ārā – piedzina te lielos konteinerus zem logiem, visas mēbeles, kas bija, izmeta ārā, aizsita visu ciet, un tā mēs tagad četrus mēnešus dzīvojam uz ielas... Astoņi cilvēki te ārā dzīvojam...Vīrs man šeit ar tuberkulozi saslima," stāsta bezpajumtniece Lolita. Palīdzība esot meklēta gan sociālajā dienestā, gan pašvaldības policijā, tomēr neviens neko palīdzēt nevarot. 
"No sociālās nodaļas bija atbraukuši un pateica, ka mūs uz sešiem mēnešiem var ievietot patversmē, kur var palikt tikai no pieciem vakarā līdz sešiem rītā, bet ko tālāk? Policija mums saka – vecos cilvēkus uz pansionātu, jūs, jaunie, varat strādāt! Bet viņi jau nezina, kas mums, jaunajiem, par vainām. Man, piemēram, kājas pagājušā ziemā apsala, jo mums te nebija ne apkures, ne gāzes, tagad viena pirksta nav... Divi cilvēki pat nosala te, bet nevienam nav nekādas darīšanas," izmisusi stāsta Lolita. Bez mājām palikušie pārsvarā ir gados veci cilvēki, tomēr ir arī daži vīri spēka gados. Uz RB jautājumu, ar ko viņi ikdienā nodarbojas, kur pelna naudu un kā iztiek, viens no vīriem, vārdā Vladimirs, atteic: "Es, protams, varu strādāt, bet kur lai māti atstāj?" Māte, gandrīz 80 gadu vecā Ļena, raudot žēlojas, ka savulaik no Krievijas šeit atbraukusi, valsts labā daudz darījusi un tagad viņai jāpiedzīvo tik briesmīgas vecumdienas. Lolita veco sievieti pārtrauc, stāstot, ka vedīs viņu uz sociālo dienestu pēc pabalsta – kādiem 20 latiem vajadzētu būt. Viņa arī piebilst, ka naudu vai pārtiku pelna arī Ojārs un Volodja, piestrādājot par "gruščikiem" kādā veikalā. "Tā ka badā mēs neesam, bet dzīvot gan nav kur. Kad sāksies sals, tad gan mēs esam beigti. Pie mums arī kaut kāds deputāts bija atbraucis, rādīja savu apliecību, neatceros, kā viņu sauca, bet viņš teica: mīlīši, pacietieties! Bet uz ielas jau nevar tā paciesties," saka Lolita. No mājas izmestie ļaudis zina stāstīt, ka sākumā te gribējuši celt viesnīcu, taču tad viss apstājies, un līdz pat šim brīdim izdemolētajā ēkā nekas nenotiek. RB noskaidroja, ka māja Kartupeļu ielā 8 pieder Valsts mājokļu aģentūrai. Tā kā nams bijis slikti apsaimniekots, aģentūra to nodevusi privatizācijai. Aģentūras apsaimniekošanas nodaļas vadītāja Velga Žagare RB norāda, ka visi dzīvokļi šajā namā ir privatizēti, un kaut gan māja vēl skaitās aģentūras pārziņā, faktiski tā jau ir privātīpašums - atliekot vien sasaukt īpašnieku kopsapulci un nokārtot visas formalitātes. RB rīcībā esošā informācija liecina, ka nama apsaimniekotājs tagad ir SIA "Tele nami". Uzņēmuma grāmatvede Janīna Lāce to apstiprināja, piebilstot, ka vairāk par māju, tās bijušajiem iemītniekiem un apsaimniekotāju turpmākajiem plāniem varētu pastāstīt nama pārvaldnieks Aivars Gaiķis, kurš pašlaik slimo un darbā gaidāms tikai nākamnedēļ. J. Lāce zināja teikt, ka drīzumā namam atkal būs jauni saimnieki, kuriem atlicis vien nokārtot parādsaistības aptuveni 700 latu apmērā.RB turpinās sekot šīs mājas un cilvēku likteņiem. 

Aizvadītās 
nedēļas nogale vēl bija ļoti 
silta (+20oC), bet šonedēļ laiks, lai arī 
saulains, taču ar katru dienu paliek vēsāks –
naktīs vairs ir tikai ap +5oC, bet dienā gaiss sa-
silst knapi līdz +13oC. Līdz ar vēsā laika iestāša-
nos arvien vairāk manāmi gājputni, kārtojoties 
kāšos un dodoties siltāku zemju meklējumos...
...Arī lapas veido arvien biezāku paklāju zem 
mūsu kājām. Taču zāle vēl ir pavisam za-
ļa un pats dīvainākais – tā aug griez-
damās un vēlarvien ir 
jāpļauj...
Anda Jansone, trešdien, 12. oktobrī