K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?

Nr. 392: 2005. g. 8. - 14. aprīlis

Eiropā un pasaulē...

Latvijā gaidāma straujākā iedzīvotāju skaita samazināšanās ESLETA  04/08/05     Eiropas Savienības (ES) iedzīvotāju skaits līdz 2050.gadam samazināsies par 1,5% - no 456,8 miljoniem 2004.gada sākumā līdz 449,8 miljoniem 2050.gadā, bet vislielākais iedzīvotāju skaita kritums būs vērojams Latvijā, liecina piektdien publiskotās ES statistikas biroja "Eurostat" aplēses.Latvijas iedzīvotāju skaits šajā laikā, pēc "Eurostat" prognozēm, samazināsies par 19,2% - no 2,3 miljoniem līdz 1,8 miljoniem, un šis procentuālais samazinājums būs straujākais Eiropas Savienībā. 
"Eurostat" norāda, ka laikā līdz 2025.gadam ES iedzīvotāju skaits nedaudz palielināsies - par 2,9% līdz 470,1 miljonam, taču šā pieauguma pamatā galvenokārt būs imigrācija, jo no 2010.gada mirušo skaits ES sāks pārsniegt jaundzimušo skaitu. 
Tā kā pēc 2025.gada imigrācija vairs nekompensēs iedzīvotāju skaita dabisko samazināšanos, kopējais ES iedzīvotāju skaits no šā gada sāks pakāpeniski samazināties. Līdz ar to 2050.gadā ES iedzīvotāju skaits būs jau par 20 miljoniem mazāks nekā 2025.gadā un par 13 miljoniem mazāks nekā 2004.gadā. 
Salīdzinot ar 2004.gadu, visu 25 ES valstu kopējais iedzīvotāju skaits 2050.gadā būs samazinājies par 1,5% - tai skaitā par 0,4% piecpadsmit vecajās ES valstīs un par 11,7% desmit jaunajās ES valstīs. 
Kopumā līdz 2050.gadam, salīdzinot ar 2004.gadu, 13 ES valstīs iedzīvotāju skaits samazināsies un 12 valstīs pieaugs. Lielākais iedzīvotāju skaita samazinājums procentuālā izteiksmē ir gaidāms Latvijā - par 19,2%, Igaunijā - par 16,6%, Lietuvā - par 16,4%, Čehijā - par 12,9%, Ungārijā un Slovākijā - par 11,9% un Polijā - par 11,8%. 
Savukārt absolūtajos skaitļos visvairāk iedzīvotāju skaits samazināsies Vācijā - par 7,9 miljoniem, Itālijā - par 5,2 miljoniem, bet Polijā - par 4,5 miljoniem. 
Līdz 2050.gadam lielākais iedzīvotāju skaita procentuālais pieaugums tiek prognozēts Luksemburgā - par 42,3%, Īrijā - par 36%, Kiprā - par 33,5% un Maltā - par 27,1%. Absolūtā izteiksmē vislielākais pieaugums savukārt būs Francijā - par 5,8 miljoniem, Lielbritānijā - par 4,7 miljoniem, bet Īrijā - par 1,5 miljoniem. 
Briselē top mazs Brīvības piemineklis 
Sanita Jemberga Briselē,  Diena  04/11/05    70 metru augstais pieminekļa makets simbolizēs Latviju atrakciju parkā Mazā Eiropa
ES paplašināšana nozīmē galvassāpes, ja vaicājat Tjerī Meusam. "Lai atrastu vietu Baltijai, man bija jāpārceļ Dānija tā vairāk uz ziemeļiem. Nākamgad jāpārvieto Vācija, citādi nav vietas Čehijai un pārējām," enerģiskā beļģa, ar kuru saulainā pavasara sestdienā pastaigājamies pa parku, balsī nav ne kripatas humora.
Taču viņš nav Staļina vai Hitlera tieksmju iedvesmots mags. T.Meuss vada atrakciju parku Mazā Eiropa (Minieurope), kur ik gadu apskatīt Eiropas slavenu vietu miniatūras ierodas 300 000 tūristu. Šajā sestdienā viņš Latvijas pārstāvju delegācijai rāda, kur atradīsies Brīvības pieminekļa kopija. 
No laukumiņa blakus Skandināvijai maršruta sākumā ir pazudis Latvijas represētos aizvainojušais un internetā kvēlas diskusijas izraisījušais bruņrupucis sarkanarmietis, arī zāle nopļauta. "Te būs piemineklis, te Tallinas vecpilsētas mūris, un pa perimetru braukās kravas auto," stāsta T.Meuss. "Kāpēc kravas auto?" brīnās Brīvības pieminekļa un Brāļu kapu pārvaldes direktors Eižens Upmanis. Pabrīnās arī pārējie, bet neviens nevaicā, beigās vienojoties par skaidrojumu, ka kustīgi elementi atrodas pie katra trešā modeļa. Latvijas karogs izskatās pēc Austrijas karoga.
Darbnīcas vidū stāv 1,70 m augsts Brīvības piemineklis, un blakus kautrīgi grozās autors Eno Kapo. Eno nekad nav bijis Rīgā un maketu veidojis pēc Latvijas institūta piegādātajiem rasējumiem un fotogrāfijām. Pēc izglītības skulptors, diezgan ātri sapratis, ka no mākslas visi nepaēd, tāpēc pamatdarbā ir interneta dizainers, kas vaļaspriekam veido miniatūras. "Šī ir grūtākā, ar kādu man nācies sastapties — piemineklim ir 24 skulptūras un reljefi. Bet tas ir varens, izcils tēlnieka darbs. Ar Igauniju ir daudz vieglāk — tornis ir simetrisks, bet mūris nē, kas dzīvi dara vieglu. Simetriskās figūras ir daudz sarežģītākas," saka Eno, kas miniatūras taisa jau astoņus gadus un veidojis arī Gdaņskas rātsnamu un kustības Solidaritāte pieminekli. "Lielajām struktūrām izmanto poliesteru, tas ir stingrāks. Vispirms uztaisa pamata apli, tad kāpnes, tad augšupejošo daļu, visu salīmē. Reljefus un skulptūras es taisu no poliuretāna, jo materiāls vieglāk pakļaujas veidošanai un mazāk burbuļu — tāpēc krāsa cita, nevis tā pelēkā, bet dzeltenāka. Vispirms uztaisa plastilīnā, pēc tam izveido veidnes no silikona un lej poliuretānu," stāsta Eno. Tad viņš kā juvelieris pielabo sejas vaibstus, jo, ja gribot simtprocentīgu sakritību ar oriģinālu, varot izmantot Holivudas efektos iemīļoto trīsdimensiju skeneri un rēķināties ar cenas došanos astronomiskā virzienā. "Te taču nevajag Mikelandželo Dāvidu, tās ir atrakcijas, Dieva dēļ," viņš nosmejas.
Daži acīmredzot tā nedomā. Kamēr apbrīnoju miniatūrās Lāčplēša un karavīru sejas, E.Upmanis ar kolēģi lineāliem un attēliem rokā, piepūlē piesarkušām sejām mēra. "Kaut kas nav kārtībā — tas stūris ir pilnīgi garām, nav tādas kantes, skulptūrām ir jāsaplūst! Un te ir piecu milimetru par daudz," skaita E.Upmanis. Maketa veidotāju komanda rūpīgi pieraksta. "Un kas ir ar skulptūru? Kāpēc viņa skatās uz priekšu? Viņai ir jāskatās uz leju!" piebalso kolēģe un abi vienojas, ka tas ir fotogrāfiju leņķa dēļ. Nākamās šausmas. Skulptūrā sieviete, lai gan atbilst mērogam, izskatoties pārāk resna. "Un tas, kas viņai tur gar kaklu karājas? Izskatās pēc bizēm. Viņai nav bižu, viņai ir celiņš! Pārtulkojiet viņiem, ka visupirms viņa nav smuka," vārdi birst un birst. Brīžiem nav viegli atcerēties, ka runa ir par mērogā 1:25 veidotu repliku, kas no skatītājiem būs triju metru attālumā. 
Pēc divām stundām un revidentu atzinuma, ka jābeidz kritizēt, labo sestdienas sajūtu, šķiet, nav zaudējis tikai T.Meuss. Izklaidējot ar stāstiem, kā čehi gribējuši parlamentu 20 metru garumā un ungāri objektu augstāku par Londonas Bigbenu, viņš pastāsta, ka Latvijas un Igaunijas pieminekļi plus mārketings, izmaksāšot ap 50 000 eiro. Manāms, ka viņš ne pārāk labi jūtas bruņrupuča dēļ, tāpēc īpaši uzsver, ka par Latviju maksās parks, lai gan biežāk to dara valstis pašas. Naudas trūkuma dēļ jauno valstu pieminekļus parkā pārstāv tikai Polija, kas ātri atsaukusies aicinājumam piedalīties un samaksājusi. Šogad atklās Igaunijas, Latvijas un vēlāk arī Maltas modeli, kam izvēlēts tūkstošiem gadu vecs templis. Latvijas un Igaunijas dienai būšot īpaša programma, kurā no Latvijas piedalīsies Bitītes dejotāji, Seno rotu darbnīca, tūristi varēs iemēģināt roku vainagu pīšanā u.c. 
Vienojamies, ka pēclieldienu nedēļā, kad maketu sāks krāsot, varēs atbraukt fotogrāfs, jo stāsts bez bildes būs kā skaņa bez kino. Norunātajā laikā e–kastē iekrīt vēstule: "Es nebiju pārāk laimīgs par modeli, jo, lai gan skulptors ir labs, nebija pareizas pamata dimensijas. To es nevaru pieņemt. Viņš tagad labo, bet taisa arī Tallinu. Informēšu, kad būs kas jauns." Atklāšana arvien esot plānota 5.maijā.
Ko rāda citi
- Anglija — Bigbens un parlamenta ēka, Bātas pilsētas daļa
- Francija — Eifeļa tornis, Triumfa arka
- Grieķija — Akropole
- Spānija — Seviljas vēršu cīņas un Santjago de Kompostellas katedrāle
- Beļģija — Briseles Lielais laukums, Vēvu pils
- Itālija — Svētā Marka laukums Venēcijā, Pizas tornis, Vezuvs
- Vācija — Brandenburgas vārti
- Somija — Olavinlinnas pils
- Zviedrija — Stokholmas mērija
- Austrija — Melkas abatija
No jaunajām ES valstīm
- Polija — Gdaņskas mērija un Trīs krustu piemineklis 
- Igaunija — Tallinas vecpilsētas mūris
- Lietuva — Viļņas universitāte
- Malta — Mjandra templis
- Kipra — antīkais grieķu romiešu teātris Kurions
Buša delegācijas izmitināšanai Rīgā viesnīcu viesus varētu pārvietot uz kuģaDELFI  04/11/05    Lai atbrīvotu viesnīcu numurus ASV prezidenta Džordža Buša pavadošajam personālam un delegācijai Rīgas apmeklējuma laikā, iespējams, nāksies nomāt pasažieru kuģi, uz kura pārvietos viesnīcas viesus, kas jau rezervējuši istabas Buša vizītes laikā. 
Šīm mērķim paredzēts rezervēt līdz 700 000 latu, portālu “Delfi” informēja valdības Komunikācijas departamentā. 
Buša delegācijas un pavadošā personāla izmitināšanu Rīgā laika posmā no 22.aprīļa līdz 7.maijam, būs nepieciešamas 730 istabas – viesnīcā “Radisson SAS Daugava” nepieciešama 361 vieta, “Reval hotel Rīdzene” - 40 vietas, “Reval hotel Latvia” - 296 vietas un Hotel de Rome - 33 vietas. 
Šīs viesnīcas šajā laikā ir gandrīz pilnībā rezervētas. Ekonomikas ministrija sarunu rezultātā vienojās ar “Reval hotel Rīdzene” un “Hotel de Rome”, un neraugoties uz to, ka šajā laikā Rīgas viesnīcas ir gandrīz pilnībā noslogotas, tās ir gatavas nodrošināt nepieciešamās telpas prezidenta delegācijas un pavadošā personāla izmitināšanai. 
Ja būs nepieciešams, pārējo vietu atbrīvošanai tos viesus, kuri rezervējuši Buša delegācijai un pavadošajam personālam nepieciešamos numurus, varētu pārvietot uz atbilstošā līmeņa pasažieru kuģa. 
Valdība pirmdien nolēma šim mērķim rezervēt līdz 700 000 latu. Jau notikušas sarunas ar Rīgas domes pārstāvjiem, lai vienotos ar rēderejām par iespējām piesaistīt kuģi viesu izmitināšanai. 
Tikuši nosūtīti trīs lūgumi iesniegt iespējamos piedāvājumus SIA “Estmaa”, “Latvian Finish Maritime agency”, SIA “Hanza Jūras aģentūra” un “Tallink”. Tika saņemts piedāvājums no “Latvian Finish Maritime agency”, izmantot kuģi “Finnjet” viesu pārvietošanai. 
Sēras un divkosībaLīvija Dūmiņa,  NRA  04/12/05     Kultūras ministres aicinājums Jāņa Pāvila II bēru dienā 8. aprīlī kultūras iestāžu darbu pieskaņot sēru dienas ētiskajām normām, īstenots praksē, atsauca atmiņā Jāņa Streiča 1975. gada filmu Mans draugs – nenopietns cilvēks. Atcerieties, kā deklasētais inteliģents, alkoholiķis Šefs Oļģerta Dunkera atveidojumā, piedaloties Voldemāram Lobiņam un Jānim Paukštello, imitējot sēras, taisīja biznesu kapos? 
Kāds kapu haltūristiem sakars ar pāvesta bērēm? Vispār jau nekāds, ja vien abos gadījumos neieskanētos pa liekulības notij. Sērot sērojām, bet arī jautrība kultūras un izklaides pasākumu piedāvājumā sita augstu vilni. Tāpat grūti saprast, kāpēc šāds no kristiešu viedokļa elementārs aicinājums neizskanēja, piemēram, pirms Klusās nedēļas, kad, pieminot Jēzus Kristus nāvi, kristiešiem būtu jādzīvo teju aizturētu elpu, izvairoties no jebkāda trokšņa, kultūras un izklaides pasākumiem, lai netraucēti varētu sagatavoties Lieldienu brīnumam. (Klusās nedēļas teātru repertuārs daudz neatšķīrās no 8. aprīļa piedāvājuma.)
Protams, ne jau ministres aicinājumā slēpjas problēma. Nav šaubu, ka sēru dienai bija jābūt un Jāņa Pāvila II piemiņa jāgodina, tikai valstī vajadzētu rast vienotu attieksmi pret kristietību, citādi līdzīgā divkosīgā situācijā nonāks jebkura iniciatīva, jo vienmēr varēs jautāt, kāpēc Latvijā, kur nav vienas oficiālas reliģijas, Romas katoļu pāvesta nāves dienai pienākas vairāk sēru nekā Jēzus Kristus krustā sišanas dienai. 
Nesakārtojot šīs lietas principā, šobrīd iznāk, ka taisnība tiem skeptiķiem, kuri apgalvo, ka sēras ir administratīva kategorija, kam ar dvēseles pārdzīvojumu nav nekāda sakara. Tie, kas tic, tātad arī sēro un dara to, ignorējot laicīgās pasaules uzmācīgo diktātu. Ieslēdzot televizoru pirmssvētku – kā Lieldienu, tā Ziemassvētku – laikā, pāri gāžas ne jau Svēto rakstu vārdi, bet akciju atlaides. Tāpēc tie, kas meklē, arī zina, kur atrast – baznīcās, klasiskās mūzikas koncertos, mājās un lūgšanās. 
P.S. Pamatojoties uz veco laika skaitīšanas stilu, t.i., Jūlija kalendāru, šogad pareizticīgie Lieldienas svinēs 1. maijā. Viņiem Lielā Piektdiena būs jāpavada darbā. Un neviens neaicinās kultūras iestādes mainīt ierasto darba kārtību. Jo nekas tāds taču nebūs noticis. Vīķe-Freiberga iecelta par ANO īpašo sūtni 
LETA  04/12/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga izvēlēta par īpašo sūtni ANO reformu jautājumos, aģentūru LETA informēja prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga. 
ANO ģenerālsekretārs Kofi Annans līdz ar prezidenti izvēlējies vēl četrus īpašos ANO sūtņus, kas piekrituši palīdzēt viņam ANO dienaskārtības īstenošanā līdz septembrī Ņujorkā gaidāmajai ANO Ģenerālajai asamblejai. Tā būs darbība galvenokārt drošības, cilvēktiesību, labklājības un attīstības jomās. 
Annans aicina pasaules līderus rīkoties aktīvi nabadzības novēršanā, kara, terorisma un bruņošanās draudu mazināšanā, kā arī cilvēcības veicināšanā. ANO ģenerālsekretārs ir gandarīts, ka tas notiek tieši 60.gadā kopš ANO dibināšanas. 
Vīķe-Freiberga kā īpašā sūtne pievienosies Īrijas ārlietu ministram, bijušajam Indonēzijas ārlietu ministram, bijušajiem Meksikas un Mozambikas prezidentiem. 
Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga otrdien telefonsarunā ar Latvijas Televīzijas raidījumu "Panorāma" atzina, ka izvēli uztverot kā pagodinājumu Latvijas spējām darboties starptautiskos jautājumos. Viņa pauda viedokli, ka spēs apvienot prezidentes un sūtņa darbu. 
"Mans svarīgais uzdevums ir runāt un uzklausīt savus kolēģiem, pārstāvot un zinot, ko ANO vēlas panākt," atzina prezidente.  Prezidente popularizēs ANO
Gunta Sloga,  Diena  04/13/05     ANO reformasVīķe-Freiberga piekrīt uzaicinājumam kļūt par ANO sūtni
ANO ģenerālsekretāra Kofi Annana uzaicinājums Valsts prezidentei Vairai Vīķei–Freibergai kļūt par viņa sūtni ir augstākais amats, kādu līdz šim kāda Latvijas amatpersona ieņēmusi šādā starptautiskā institūcijā, uzskata diplomāti. V.Vīķei–Freibergai, kļūstot par sūtni, būs jāpalīdz K.Annanam piesaistīt pasaules uzmanību nepieciešamībai veikt visu laiku būtiskākās ANO reformas un mazināt nabadzības, kara un citus draudus visā pasaulē. Kā atzīst bijušais Latvijas vēstnieks ANO Gints Jegermanis, šis uzaicinājums ir liels novērtējums V.Vīķes–Freibergas politiķes spējām un liecina par prezidentes nonākšanu starptautiskajā politiskajā apritē. 
K.Annans aicinājis būt prezidenti par sūtni, gatavojoties ANO 60.gadskārtai un īpašajai sanāksmei, kas notiks šoruden. Diskusijas par ANO reformēšanu pastiprinājās pirms Irākas kara, kad šīs organizācijas dalībvalstis nespēja rast krīzes risinājumu. Arī V.Vīķe–Freiberga aktīvi atbalstījusi nepieciešamību reformēt ANO, teikts otrdien ANO izplatītajā paziņojumā.
Kā uzsver G.Jegermanis, ANO ģenerālsekretārs ir iecēlis vairākus sūtņus. Taču parasti tie ir atbildīgi par kādu konkrētu jomu vai pasaules reģionu. Šī situācija atšķiroties, jo Latvijas prezidente būs sūtne, kurai būs jāuzrunā visas pasaules vadītāji. Situāciju vēl īpašāku padarot tas, ka viņai būs jārunā par ANO tik būtiskajām pārmaiņām.
Tas, pēc prezidentes pārstāves Aivas Rozenbergas vārdiem, esot vēl viens apliecinājums, ka V.Vīķes–Freibergas īstenotā aktīvā diplomātija pasaulē ir pamanīta. Prezidente sūtnes pienākumu uzņemoties brīvprātīgi un samaksu par to nesaņemšot. Kopumā ANO ģenerālsekretārs pieaicinājis piecus sūtņus, to skaitā arī Īrijas ārlietu ministru Dermotu Ahernu, Indonēzijas bijušo ārlietu ministru Ali Alatasu, Mozambikas bijušo prezidentu Hoakinu Čisano un Meksikas eksprezidentu Ernesto Zedillo.
Premjers iesaka Buša vizītes laikā neviesoties Rīgā 
Aušra Radzevičūte Viļņā, Gunta Sloga,  Diena  04/13/05     Pašlaik pieejamā informācija par ASV prezidenta Džordža V.Buša vizīti un drošības pasākumi, kas tika īstenoti, viņam viesojoties Viļņā, liecina, ka 7.maijā Rīgas centrā varētu tikt slēgti vairāki pilsētas kvartāli un ierobežots arī veikalu un kafejnīcu darbs Vecrīgā. Premjerministrs Aigars Kalvītis jau ieteicis tūrisma aģentūrām informēt tūristus, ka šajās dienās Rīgā neko īpašu redzēt nevarēs, ziņo LETA. "Tas nav pats labākais laiks, kad apmeklēt Rīgu," piebilda premjers.
Gan Dž.V.Buša Latvijas vizītes saturu, gan iespējamos drošības pasākumus otrdien Rīgā apsprieda Latvijas un ASV pārstāvji. Kā sacīja prezidentes ārlietu padomnieks Andrejs Pildegovičs, trešdien varētu būt gatavs ASV līdera vizītes uzmetums, taču par to amerikāņu grupa vēl ziņos Baltajam namam un prasīs tā piekrišanu. 
Pagaidām zināms, ka Dž.V.Bušs pilī tiksies ar prezidenti Vairu Vīķi–Freibergu un dosies pie Brīvības pieminekļa, tiek apsvērtas citas apmeklējuma vietas. Varas iestādes atsakās no komentāriem, kādi drošības pasākumi 6. un 7.maijā būs pilsētā.
Daļēju priekšstatu par to, kā Rīga var pārvērsties maija sākumā, sniedz ASV prezidenta Džordža V.Buša vizītes laikā Lietuvā 2002.gada novembrī īstenotie drošības pasākumi — vērienīgākie šīs valsts vēsturē. Tolaik Dž.V.Buša vizītes sarīkošana Lietuvai izmaksāja 1,2 miljonus litu (245 000 latu), un pusi šīs naudas iztērēja specdienesti, kas bloķēja daudzas Viļņas daļas.
Lai gan formāli Dž.V.Buša vizīte Viļņā ilga 17 stundu, faktiski oficiālās tikšanās un uzruna tautai prasīja tikai četras stundas 23.novembra rītā. Jau divas dienas pirms vizītes Viļņas vecpilsētā bija aizliegts novietot automašīnas. 22.novembra pēcpusdienā stājās spēkā aizliegums staigāt pa ielām pie viesnīcas Radisson SAS, kur nakšņoja Dž.V.Bušs. Vizītes priekšvakarā tika apturēta satiksme pilsētas centrā un slēgtas ielas, pa kurām ASV prezidents brauca no Viļņas lidostas uz vecpilsētu. Prezidenta korteža pārvietošanās laikā pa šīm ielām arī nedrīkstēja staigāt. Vecpilsētā visu diennakti bija slēgti veikali, kafejnīcas un restorāni.
Īpašas prasības attiecās arī uz vecpilsētas namu iedzīvotājiem. ASV un Lietuvas specdienestu darbinieki pirms vizītes apstaigāja visus dzīvokļus viesnīcas Radisson SAS, Lietuvas prezidenta rezidences un Rātslaukuma apkaimē. Kad Dž.V.Bušs uzstājās ar runu Rātslaukumā, apkārtējo namu iedzīvotājiem bija aizliegts ne tikai iziet uz balkona, bet arī tuvoties logiem. Lietuvas prese rakstīja, ka specdienesti domājuši arī par īpašu slēģu uzstādīšanu visiem logiem, tomēr šī ideja netika īstenota. Ņemot vērā lielās neērtības, Lietuvas amatpersonas mudināja šo ēku iedzīvotājus ASV prezidenta vizītes laikā sameklēt kādu citu dzīvesvietu.
Kā liecina neoficiāla informācija, līdzīgi var tikt brīdināti arī rīdzinieki, kuru nami atrodas netālu pie Brīvības pieminekļa, piemēram, Raiņa bulvārī. Tiesa, vizītes sagatavošanā iesaistītās Latvijas amatpersonas uzsver, ka par detaļām pagaidām nerunās. Kā sacīja Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs Edgars Rinkēvičs, kurš vada drošības jautājumu koordinācijas grupu, pagaidām netiks sniegta informācija, piemēram, par to, kādas ielas un laukumus varētu slēgt Rīgā. Citi avoti vēsta, ka tas tiks paziņots vien pusotru nedēļu pirms Dž.V.Buša ierašanās.
Lai arī zināms, ka Dž.V.Bušs Rīgā ies pie Brīvības pieminekļa, netiek teikts, vai viņš arī tiksies ar tautu vai teiks uzrunu. Viļņas Rātslaukums, kur 2002.gada 23.novembra rītā pulcējās ap 10 000 cilvēku, ar īpašiem 1,3 metrus augstiem metāla žogiem bija sadalīts vairākās drošības zonās. Pirmajā zonā pie pašas tribīnes ielaida tikai cilvēkus ar īpašiem ielūgumiem. Visiem, kas gribēja noklausīties Dž.V.Buša uzrunu, bija jāsamierinās ar pasu kontroli un pārbaudi ar metāla detektoru. Cilvēkiem bija aizliegts ņemt līdzi lielas somas un lielus karogus. Pēc uzrunas, kad Dž.V.Bušs devās sasveicināties ar tautu, katru no "laimīgajiem tautas pārstāvjiem" ielenca speciālā dienesta aģenti.

Baltiešiem izdodas iekļaut vēstures jautājumus EP darba kārtībā 
Sanita Jemberga Strasbūrā,  Diena  04/13/05     Eiropas Parlaments (EP) maija sesijā debatēs par Otrā pasaules kara beigu piemērotu novērtējumu, tādējādi paralēli Maskavas pompozajām fašisma sakāves svinībām Strasbūrā izskanēs arī atšķirīgs viedoklis par tā nozīmi Baltijai. To izdevies panākt baltiešu un poļu deputātiem.
Taču vairāki no viņiem otrdien pārmeta EP, ka daudzi tā pārstāvji un dalībvalstu valdības labprātāk gribētu par to nerunāt, lai nesadusmotu Krieviju, un ka attieksme pret jauno valstu vēsturi un ciešanām ir kā pret otršķirīgu.
"Dažām dalībvalstīm ir viedoklis, ka vienu vēsture ir svarīgāka nekā citu un ka dažu ārpus ES esošu valstu viedoklis ir svarīgāks nekā tas, kā jūtas dalībvalstis, jo tās gribētu līgumus par elektroresursu piegādi un tāpēc labprāt gribētu redzēt mūs aizveramies," Baltijas deputātu apspriežu klubā, runājot par iespējamo rezolūcijas pieņemšanu, teica Ārlietu komitejas viceprezidents un bijušais Igaunijas ārlietu ministrs Tomass Hendriks Ilvess. 
"Es nevaru iedomāties, ka kādam tiktu prasīts aizvērties par holokaustu, bet nez kāpēc par komunisma noziegumiem tas ir iespējams." Pēc viņa vārdiem, sajūta neesot "sevišķi patīkama", tāpēc EP vajagot izšķirties par cienījamu un nopietnu pieeju, kura nepakļaujas nereālām ārpolitikas ilūzijām.
Somijas deputāts Heinrihs Lakss norādīja, ka parlamentam vajadzētu nosūtīt "stingru signālu" Krievijai, ka tai jāatzīst dažu ES dalībvalstu okupācija kā pagātnē noticis fakts, lai varētu veidot normālas attiecības.
Taču debates dziļums — un iznākums — 9. un 10.maijā nav prognozējams, jo, kā atzina vairāki EP deputāti, pat daudziem viņu kolēģiem arvien nav saprotama atšķirīga vēstures izpratne no dominējošā viedokļa — 9.maijs nozīmē tikai uzvaru pār fašismu. 
Latvijas deputāts Ģirts Valdis Kristovskis (TB/LNNK), viens no 9.maija rezolūcijas projekta iniciatoriem un autoriem, Dienai sacīja, ka pieņemšanas gadījumā tā būtu pirmā rezolūcija par okupācijas vēstures jautājumiem šā parlamenta laikā. Visi līdzšinējie centieni nav tikuši pat līdz balsojumam. 
Rezolūcijas projektā, ko parakstījuši austrumeiropiešu deputāti no visām parlamenta grupām, Eiropas Komisija un valdības tiek aicinātas palīdzēt totalitārā komunistiskā režīma seku novēršanā, kā arī pievērst īpašu uzmanību Krievijas un šo valstu attiecībām, īpaši attiecībā uz valstu neatkarību. EK tiek aicināta Krievijas attieksmi pret šīm valstīm uzskatīt par iespēju pārbaudīt Krievijas labos nodomus pret Eiropas Savienību.

Polija izvedīs karaspēku no Irākas 
Ģirts Kasparāns, Gunta Sloga,  Diena  04/13/05     Polijas valdība nolēmusi līdz gada beigām izvest savas karaspēka vienības no Irākas, kur patlaban darbojas 1700 poļu karavīru. Polija līdz šim ļoti aktīvi ir atbalstījusi ASV vadītās operācijas Irākā, bet šogad Polijā gaidāmas parlamenta vēlēšanas un valdošās partijas raizējas par nepopulārā Irākas kara ietekmi uz valdības darba novērtējumu.
Polijas karaspēks Irākā kontrolē vienu no zonām, kurā izvietoti arī Latvijas karavīri. Poļu karavīru skaits pēc Irākas parlamenta vēlēšanām janvāra beigās jau tika samazināts no 2400 līdz 1700, ziņo AFP. "Kad beigsies ANO mandāts Irākā, jābeidzas arī Polijas stabilizācijas misijai," otrdien pēc valdības sēdes pavēstīja Polijas aizsardzības ministrs Ježijs Šmajdziņskis. 
Ja Polija gada beigās izvedīs savus spēkus no Irākas, Latvija var apsvērt vairākas iespējas, otrdien sacīja Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs Edgars Rinkēvičs. Pašlaik Latvijas karavīru misijai mandāts ir līdz jūnijam. Saskaņā ar pašreizējiem plāniem to paredzēts pagarināt līdz gada beigām. 
Ja Saeima lems, ka latviešu karavīriem Irākā jāuzturas arī nākamgad, tad viņi var pāriet uz britu vai amerikāņu kontingentu, pieļauj E.Rinkēvičs. Nevarot arī izslēgt iespēju, ka latviešu kareivji beidz misiju jau šā gada beigās vai arī tiek mainīta valsts līdzdalības forma, piemēram, militāras klātbūtnes vietā intensificējot Irākas drošības spēku apmācību. E.Rinkēvičs gan atturas no sīkākiem minējumiem, uzsverot, ka lēmums būs jāpieņem Saeimai un tāpat būs jākonsultējas ar koalīcijas partneriem.
Starptautisko koalīciju jau pametušas vairākas valstis, šogad savus karavīrus no Irākas plāno izvest arī Ukraina, Bulgārija un Nīderlande. J.Šmajdziņskis norāda, ka miera uzturēšanas operācijas Irākā izmaksā ļoti dārgi. Karaspēka nosūtīšana uz Irāku poļiem izmaksājusi 660 miljonus zlotu (113 miljoni latu), karavīru apgādāšana ar visu nepieciešamo izmaksāja vēl 800 miljonus zlotu (137 miljoni latu). ASV palīdzēja segt daļu izdevumu.
Polijas opozīcijas partijas valdības lēmumu jau nodēvējušas par propagandas triku. "Šis lēmums nepārprotami ir saistīts ar iekšpolitisko motivāciju. Kreisie pirms vēlēšanām ar pozitīvu signālu palīdzību cenšas atgūt vēlētājus," ziņu aģentūrai Reuters stāsta Varšavas universitātes sociologs Jaceks Raciborskis.
Polijas kreisās valdības popularitāti ir iedragājuši dažādi korupcijas skandāli. Mareka Belkas vadītā valdība nav gatava pirms Seima vēlēšanām lemt par Irākas misijas pagarināšanu, jo šādam lēmumam nebūtu sabiedrības atbalsta. "Belkas valdība noteikti neuzņemsies jaunas militārās saistības. Mēs īstenojam spēku izvešanas stratēģiju no Irākas," teica J.Šmajdziņskis.
ASV aizsardzības ministrs Donalds Ramsfelds, kurš otrdien ieradās negaidītā vizītē Irākā, izteicis ASV valdības apņēmību turpināt cīņu līdz pilnīgai uzvarai. "Mums patiešām nav atkāpšanās stratēģijas. Mums ir uzvaras stratēģija. Mūsu misija ir uzvest šo valsti uz demokrātijas, brīvības un pārstāvnieciskas valdības ceļa," uzsvēra Pentagona vadītājs.
D.Ramsfelds divu gadu laikā kopš Irākas kara sākuma jau devīto reizi apmeklē šo valsti. Viņš devās uz Brīvības nometni, lai uzmundrinātu šajā karaspēka bāzē izvietotos amerikāņu karavīrus. "Jums ir ārkārtīgi svarīga loma pasaules cīņā pret terorismu," pavēstīja D.Ramsfelds.
ASV karaspēka vadība plāno pakāpeniski samazināt savu karavīru skaitu Irākā, jo rūpes par miera un kārtības uzturēšanu pamazām vajadzētu nodot Irākas drošības spēku rokās. Irākā patlaban dislocēti ap 140 000 amerikāņu karavīru. D.Ramsfelds vizītes laikā brīdināja šiītu līderus, lai viņi nemēģina sarīkot tīrīšanu Irākas armijas rindās, kur svarīga loma ir daudziem sunnītu virsniekiem. Irākas šiīti un kurdi pēc nākšanas pie varas varētu atriebties sunnītiem, kas bija galvenais Sadama Huseina režīma balsts. Amerikāņi pēc S.Huseina režīma gāšanas izformēja Irākas armiju, taču vēlāk bija spiesti atzīt, ka tā bijusi liela kļūda, jo bez darba palikušie vīrieši papildināja nemiernieku rindas. Irākas drošības spēku nostiprināšana tagad ir lielākā amerikāņu cerība, kas varētu palīdzēt viņiem ar godu atkāpties no Irākas.
D.Ramsfelds mudināja Irākas amatpersonas apkarot korupciju, kas apdraud tautsaimniecības atjaunošanas efektivitāti. "Es ceru, ka mēs sekmīgi risināsim šīs problēmas un apkarosim korupciju," apsolīja šiītu politiķis Ibrāhīms el Džāfari, kurš izvirzīts Irākas valdības vadītāja amatam. D.Ramsfelds arīdzan uzsvēra, ka Irākas konstitūciju vajadzētu izstrādāt līdz 15.augustam, jo jebkāda aizkavēšanās varētu iedrošināt nemierniekus. "Es ceru, ka nebūs aizkavēšanās. Manuprāt, Irākas tauta ir pelnījusi konstitūciju," teica D.Ramsfelds. Irākas politiķi jau ir vienojušies par svarīgāko amatu sadalīšanu. Irākas prezidenta amatā ievēlētais kurdu līderis Džalals Talabāni pro-gnozē, ka jaunās valdības sastāvs kļūs zināms līdz nedēļas beigām.

Pēc Polijas karaspēka izvešanas no Irākas arī Latvija varētu lemt par karavīru atsaukšanuDELFI  04/13/05    Ja Polija gada beigās izvedīs no Irākas savu karaspēku, kura komandētajā starptautiskajā kontingentā ietilpst arī 120 Latvijas karavīri, Latvijai būs jālemj par tālāku rīcību, un viens no trim iespējamiem variantiem ir savu karavīru izvešana no Irākas, portālam “Delfi” pavēstīja Aizsardzības ministrijā (AM). 
AM gan norāda, ja vēl jāsagaida oficiālo informāciju no Polijas par tās kontingenta izvešanu no Irākas. Otrdien starptautiskajos masu medijos izskanēja, ka Polija līdz gada beigām izvedīs savus karavīrus no Irākas. 
Latvijas karavīru misija Irāka beidzās 8.jūlijā, traču AM jau gatavo iesniegšanai valdībā projektu par misijas pagarināšanu līdz 31.decembrim. 
Ja Polija savu karaspēku izvedīs, Latvijā kopā ar citām Koalīcijas valstīm lems par turpmāko līdzdalību Koalīcijas spēku darbā Irākā. Ja Latvija izšķirsies turpināt savu karavīru misiju arī nākamgad, kad Polijas karaspēks jau būs pametis Irāku, būs jālemj par Latvijas pārstāvju iekļaušanu citas valsts komandētajā kontingentā. 
Latvija varētu lemt arī par līdzdalības formas maiņu, piemēram piedāvājot Irākas karavīru apmācību vai citu palīdzību. 
Polijas aizsardzības ministrs Jeržijs Šmaidzinskis otrdien paziņoja, ka saskaņā ar valdības lēmumu līdz Drošības Padomes mandāta termiņa beigām, tātad, līdz 2005.gada beigām, Polijas stabilizācijas spēku misijai Irākā jābūt pabeigtai.
Kalvītis: Latvijas karavīri Irākā paliks, kamēr vien būs nepieciešams 
LETA  04/13/05     Kamēr Amerikas Savienotajām Valstīm (ASV) būs nepieciešama Latvijas palīdzība Irākā, mēs šo palīdzību sniegsim, šodien intervijā LNT ziņu raidījumam "900 sekundes" sacīja Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP).
Viņš norādīja, ka jautājums par Latvijas karavīru izvešanu no Irākas tuvākajā laikā nebūs aktuāls.
Premjerministrs uzsvēra, ka Latvija ir saņēmusi milzīgu ASV atbalstu gan cīņā par valsts neatkarību, gan lai iestātos NATO un Eiropas Savienībā. Tādēļ Latvija sniegs savu profesionālo palīdzību tik ilgi, cik tas būs nepieciešams.
Jau ziņots, ka Polijas valdība otrdien izlēmusi savu militāro kontingentu no Irākas izvest 2005.gada beigās.
Kalvītis norādīja, ka spēj saprast Polijas pozīciju. Šajā valstī ir izsludinātas ārkārtas vēlēšanas un Polijas valdībai ir problēmas. Savukārt Latvijā iekšpolitiskā situācija, pēc premjera domām, ir stabila.
Jau ziņots, ka misijā Irākā patlaban atrodas 120 Latvijas Bruņoto spēku karavīri, kuri dien Polijas kontingenta vadībā. Kuras valsts sastāvā Latvijas karavīri varētu atrasties misijā pēc Polijas kontingenta aiziešanas, vēl nav zināms. 

Eiro ieviešana Latvijā var aizkavēties
Bens Latkovskis,  NRA  04/14/05     Ļoti iespējams, ka Igaunija un Lietuva jau 2007. gadā iekļausies eirozonā, bet Latvijā turpināsim norēķināties ierastajos latos, jo Latvijas inflācijas rādītāji būtiski nav uzlabojušies un prognozes nav rožainas.
Gan Lietuvas, gan Igaunijas valdība ir strikti deklarējušas, ka cer 2007. gada janvārī pāriet uz norēķiniem eiro. Citiem vārdiem, iestāties eirozonā. "Nekas neliecina, ka Igaunija un Lietuva varētu šajā laikā neiestāties eirozonā, ko nevar teikt par Latviju. Tas nozīmē, ka, ļoti iespējams, Latvija būs vienīgā Baltijas valsts, kurā pāreja uz eiro aizkavēsies," šādu pesimistisku viedokli pauž Nordea bankas Baltijas valstu un Polijas korporatīvo darījumu pārvaldības viceprezidents Ēriks Plato.
Šo viedokli Ē. Plato pamato ar to, ka Latvijai tuvāko gadu laikā būs grūti samazināt inflāciju līdz līmenim, kurš atbilst tā sauktajiem Māstrihtas kritērijiem, kas ļauj valstij pievienoties eirozonai. Lai valsts varētu pievienoties eirozonai, tai gadu pirms šīs pievienošanās inflācijas līmenis nedrīkst vairāk par 1,5 procentu punktiem pārsniegt triju eirozonas valstu inflācijas līmeni, kurām tas ir viszemākais. Prognozē, ka tuvākajos gados Māstrihtas kritērijiem atbilstošs inflācijas līmenis būs tuvs 2,5%.
Ē. Plato uzskata, ka Latvijas kavēšanās ar nacionālās valūtas pārsaisti pie eiro ir bijusi kļūda, kas tagad atspēlējas. "Mēs gribējām būt tie gudrākie, ilgi turoties pie lata piesaistes SDR valūtas grozam, it kā mazinot valūtas svārstību risku. Taču izrādījās, ka eiro vērtības pieaugums pret latu bija papildu dzinulis cenu kāpumam," stāsta Ē. Plato. Viņš tomēr atzīst, ka valdība, strikti ierobežojot izdevumus, varētu inflācijas līmeni būtiski samazināt. Šādam pasākumam gan vajadzīga politiskā griba, kuras ne vienmēr pietiek. Ņemot vērā to, ka nākamgad rudenī paredzētas Saeimas vēlēšanas, diez vai var cerēt uz valdības gatavību taupīt. 
Ē. Plato pieļauj, ka valdība varētu vienu gadu censties mākslīgi samazināt inflāciju, piemēram, iesaldējot administratīvi regulējamās cenas. Tiesa, lai atsevišķi monopoluzņēmumi nevērstos Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijā, regulējamās cenas būtu jāpaceļ līdz šiem uzņēmumiem pieņemam līmenim jau pirms tam. Tas pats sakāms par pašvaldību uzņēmumiem, kuri sniedz iedzīvotājiem dažādus pakalpojumus. Grūti iedomāties, ka 2006. gadā pirms Saeimas vēlēšanām administratīvi regulējamās cenas varētu masveidā paaugstināt, lai nākamajā, 2007. gadā, tās iesaldētu.
Latvijas Bankas prezidents Ilmārs Rimšēvičs kā vienu no iespējām samazināt inflācijas līmeni uzskata kreditēšanas ierobežošanu, lai samazinātu iekšējo patēriņu, kas šobrīd ir viens no cenu kāpuma veicinātājiem. Kreditēšanas ierobežošanai viņš iesaka aplikt spekulatīvos nolūkos ņemtus kredītus ar nodokli. Šo ideju neatbalsta finanšu ministrs Oskars Spurdziņš. Arī Ē. Plato Latvijas Bankas prezidenta iniciatīvu neuzskata par pārdomātu. "Uzņēmīgi cilvēki vienmēr atrod iespējas likumus apiet. Šodien nav grūtības kreditēties citās valstīs, piemēram, Igaunijā, ja Latvijā šiem kredītiem būtu kādi ierobežojumi," savu nostāju skaidro Ē. Plato.
Pēc Nordea bankas analītiķu aprēķiniem, šogad gaidāma gada vidējā inflācija 5,4% līmenī, bet 2006. gadā tā varētu samazināties līdz 4,3%, kas gan ir nepietiekami, lai Latvija varētu pretendēt uz iestāšanos eirozonā. "Ja mēs negribam palikt ilgstoši ārpus eirozonas, tad valdībai ir pamatīgi jāsaspringst un jāatrod efektīvas inflāciju ierobežojošas metodes," uzsver Ē. Plato. Turklāt Latvija, atpaliekot no kaimiņvalstīm eiro ieviešanā, var zaudēt pievilcību investoru acīs, un tas var negatīvi ietekmēt mūsu valsts ekonomisko stabilitāti. Īpaši tas sakāms, ņemot vērā augsto tekošā konta deficīta līmeni, kurš, pēc Nordea banka prognozēm, šogad saglabāsies ļoti augsts – aptuveni 13% no IKP līmeņa. ASV kongresmeņi pieprasa Krievijai atzīt Baltijas valstu okupācijas faktu
LETA--RIA NOVOSTI  04/14/05     Deviņi ASV Pārstāvju palātas locekļi trešdien Kongresā iesnieguši rezolūcijas projektu ar prasību Krievijai atzīt Latvijas, Lietuvas un Igaunijas nelikumīgās okupācijas faktu.
"Krievijas Federācijas valdībai ir jāsniedz skaidrs un viennozīmīgs paziņojums par laikā no 1940. līdz 1991.gadam PSRS īstenotās Baltijas valstu - Igaunijas, Latvijas un Lietuvas - nelikumīgās okupācijas un aneksijas atzīšanu un nosodīšanu," teikts rezolūcijas projekta preambulā.
Kā projekta iniciators uzstājies Kongresa loceklis no Republikāņu partijas Džons Šimkuss un demokrātu kongresmenis Deniss Kusiničs, kuri ir 1997.gadā dibinātās "Baltijas frakcijas" līdzpriekšsēdētāji, kas ASV Kongresā aizstāv Igaunijas, Latvijas un Lietuvas intereses.
Rezolūciju atbalstījis arī Pārstāvju palātas iekšējās drošības komitejas priekšsēdētājs Kristofers Kokss, kas pārstāv republikāņus.
Aģentūras LETA aptaujātie eksperti atzīst, ka kongresmeņu iniciatīva liecina par ASV ārpolitikas konsekvento kursu.
Latvijas Universitātes Sociālo un politisko pētījumu institūta direktore Žaneta Ozoliņa uzskata, ka šāda iniciatīva ir saistīta ar ASV prezidenta Džordža Buša maijā paredzēto vizīti Latvijā un Krievijā. Tā liecinot, ka Bušs sarunās ar Krievijas augstāko vadību varētu runāt arī par Baltijas valstu okupācijas atzīšanu no Krievijas puses.
Kā uzsvēra Latvijas Ārpolitikas institūta vadītājs Atis Lejiņš domām, šāda ASV kongresmeņu rīcība pilnībā sasaucas ar to, kas patlaban notiek Eiropas Parlamentā, kur paredzēts uzsākt diskusiju par Otrā pasaules kara rezultātiem un Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu okupāciju. Agrāk vai vēlāk Krievija nonāks pie secinājuma par nelikumīgu Baltijas valstu okupāciju, ir pārliecināts eksperts. 
Viņš uzskata, ka ASV kongresmeņu priekšlikums varētu būt saistīts ar Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas lēmumu braukt uz 9.maija svinībām Maskavā un viņas rosināto diskusiju par Staļina režīma kaitējumu Latvijai.
Ārpolitikas institūta vadītājs norādīja, ka rezolūcijas projekts, visticamāk, gūs ASV kongresmeņu atbalstu, jo atšķirībā no dažām Eiropas valstīm ASV komunistiskā partija nekad nav bijusi stipra, tāpēc šai valstij nav ar komunismu saistīto kompleksu. Savukārt Ozoliņā atturējās prognozēt, vai šīs rezolūcijas projekts gūs turpmāku atbalstu Kongresā. 

Valdībā un partijās...

JL grib nomainīt galveno valsts notāruRitums Rozenbergs, Uldis Dreiblats, speciāli NRA  04/08/05     Atriebjoties par pretošanos akciju sabiedrības Ventbunkers padomes sastāva maiņas reģistrēšanā, partija Jaunais laiks spiež savu tieslietu ministri rast ieganstu Uzņēmumu reģistra (UR) galvenā valsts notāra Jāņa Endziņa atstādināšanai.
Jau pērnā gada nogalē Neatkarīgā ievēroja, ka Ventbunkers akcionāru skandālā iesaistījušies Jaunā laika (JL) politiķi Tieslietu ministrijas (TM) parlamentārā sekretāra Edgara Jaunupa personā. Skandāla turpinājums sekoja šonedēļ, TM paziņojot īpaši izveidotas komisijas pētījumu rezultātus, kuros J. Endziņa rīcība, savulaik atceļot 26% Ventbunkers akcionāru pieņemto lēmumu reģistrāciju, atzīta par nelikumīgu. Tieslietu ministres Solvitas Āboltiņas preses sekretārs Sandris Sabajevs atturējās Neatkarīgajai rādīt komisijas slēdziena tekstu, sakot: "Pagaidām nav publiskojams, jo tas ir dienesta ziņojums." Jāatgādina, ka laikrakstā Diena šā slēdziena detalizēts atreferējums parādījās, pirms ar to bija iepazīstināts pats J. Endziņš.
Pēc S. Sabajeva teiktā, komisija secinājusi, ka J. Endziņš pērnā gada decembrī, lemjot par padomes sastāva izmaiņu reģistrēšanu vai nereģistrēšanu, "vērtējis lietu pēc būtības, kaut gan Uzņēmumu reģistra kompetencē ir lemt tikai par reģistrācijai iesniegto dokumentu atbilstību noteiktām prasībām". Tas nozīmē, ka, pēc komisijas domām, J. Endziņam pērnā gada decembrī bija jāpiever acis uz to, ka Ventbunkera akcionāru sapulce notikusi nelikumīgi un līdz ar to nelikumīgais lēmums tomēr bija jāreģistrē.
S. Sabajevs neizslēdza iespēju, ka ministrijā varētu tapt lēmumprojekts ierosināt pret J. Endziņu disciplinārlietu, "taču jebkurā gadījumā lēmums jāpieņem ministrei, un viņa pirms lēmuma pieņemšanas ļoti rūpīgi izvērtēs visus argumentus, ieskaitot Endziņa atbildes vēstulē minētos". Ministrijā valsts galvenā notāra atbildes vēstule tikšot gaidīta līdz nākamās nedēļas sākumam.
J. Endziņa preses sekretāre Maija Celmiņa informēja, ka galvenais valsts notārs atbildes vēstuli TM jau ir sagatavojis. J. Endziņš tā dēvētajā Ventbunkera lietā no ministrijas puses tiekot vainots informācijas iegūšanas noteikumu pārkāpšanā, kompetences pārsniegšanā, pieņēmis līdzšinējai praksei neatbilstošus lēmumus un esot pārkāpis "apsvērumus par administratīvā akta izdošanu". Vēstulē TM valsts sekretāram Mārtiņam Bičevskim galvenais valsts notārs, pamatojoties uz likuma pantiem, šos izvirzītos pārmetumus noraida.
"Valsts galvenais notārs pieņēma lēmumu, pamatojoties uz dokumentiem, kuri bija iesniegti UR uz lēmuma pieņemšanas brīdi, un iesniegtie dokumenti saturēja pietiekamus pierādījumus, lai reģistrācijai pieteikto lēmumu uzskatītu par nelikumīgu. Acīmredzami nelikumīga lēmuma reģistrēšana nav taisnīga un lietderīga," teikts J. Endziņa atbildē.
2004. gada 8. decembrī Ventbunkera akcionāru pilnsapulcē tika pieņemts lēmums par padomes sastāva maiņu. Izmantojot J. Endziņa prombūtni, Ventbunkera mazo akcionāru izvirzītie pārstāvji padomē tika reģistrēti UR. Atgriežoties un konstatējot, ka akcionāru pilnsapulce sasaukta nelikumīgi, J. Endziņš atcēla reģistrāciju. 
Tas saniknoja mazākuma akcionārus, un arī reakcija no politiķu puses ilgi nebija jāgaida. 
Tolaik Neatkarīgā informēja, ka E. Jaunups mēģinājis ietekmēt J. Endziņu. Savukārt laikrakstam Vakara Ziņas J. Jaunups atklāja, ka viņš patiešām devies pie valsts galvenā notāra, taču tikšanās laikā runājis tikai par uzņēmumu pārreģistrācijas procesu un par to, vai J. Endzinš neizjūtot politisku spiedienu saistībā ar aktualitātēm Ventbunkerā.
E. Jaunups apgalvoja, ka doties pie J. Endziņa viņam likusi tieslietu ministre, taču S. Āboltiņa to kategoriski noliedza, sakot: "Kādas muļķības! Ja ir kāds cilvēks, kurš domā par savas iestādes darbu un attīstību, tad tas ir Endziņš. Es neesmu apšaubījusi un neapšaubu Endziņa pieņemtos lēmumus."
No sarunas ar S. Sabajevu bija noprotams, ka ministre savas domas par J. Endziņu nav mainījusi, un tas liek domāt, ka, visticamāk, rīkojumu izveidot J. Endziņa darbības izvērtēšanas komisiju S. Āboltiņa parakstījusi pretēji savai gribai un pārliecībai politiskā spiediena ietekmē. 
Par to liecina arī ministres nozīmēto J. Endziņa darbības vērtētāju salīdzinoši zemais rangs ierēdņu hierarhijā. Komisijas vadītājs Juridiskā departamenta direktora vietnieks Aleksejs Remesovs, locekļi – personāla vadības nodaļas vadītāja Jolanta Rauga un Politikas plānošanas departamenta politikas plānošanas nodaļas vecākā referente Elīna Luca. 
S. Sabajevs skaidroja, ka komisija lēmumus nav tiesīga pieņemt, tās uzdevums tikai bijis izvērtēt J. Endziņa rīcību saistībā ar Ventbunkera akcionāra Olafa Berķa pārstāvja advokāta Mārtiņa Kvēpa un Dzintara Kaša iesniegumos minēto par Ventbunkera padomes locekļu reģistrācijas atcelšanu. Jāatgādina, ka O. Berķa dēls un vairāki viņa uzņēmumu darbinieki startēja Jaunā laika sarakstā pašvaldību vēlēšanās Ventspilī, tomēr domē iekļuva tikai viens no viņiem – SIA N&J valdes loceklis Aivis Landmanis.
KNAB attieksme ļauj Lembergam saņemt simtiem tūkstošu latu 
Edgars Galzons,  Diena  04/08/05     Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojam (KNAB) formāli un konservatīvi interpretējot likumu par interešu konflikta novēršanu valsts amatpersonu darbībā, Ventspils mērs Aivars Lembergs arī turpmāk netraucēti var saņemt dāsnu atalgojumu sabiedriskajā organizācijā Biznesa attīstības asociācija (BAA), kas līdzekļus viņa darba apmaksai guvusi no koncerna Ventspils nafta (VN) un ar to saistītiem uzņēmumiem. Lai gan KNAB likuma pārkāpumus neesot atklājis, politologs un speciālists korupcijas apkarošanā Valts Kalniņš uzskata — gadījumā, ja A.Lembergs kā pašvaldības vadītājs pieņēmis lēmumus attiecībā uz naudas ziedotājiem BAA, tas nepārprotami uzskatāms par interešu konfliktu.
BAA, kas kā savu darbības mērķi formulējusi labvēlīgas vides radīšanu biznesa attīstībai Ventspilī, pērn A.Lembergam algā izmaksājusi 120 tūkstošu latu, bet kopš organizācijas reģistrēšanas 2000.gada novembrī Ventspils mērs par tās vadīšanu kopumā saņēmis 492 tūkstošus latu. 
Pērnā gada novembrī izstājoties no Biznesa attīstības asociācijas, četri tās līdzdibinātāji — Olafs Berķis, Igors Skoks, Oļegs Stepanovs un Genadijs Ševcovs — norādīja, ka daļa peļņas, ko iegūst ar VN saistīti uzņēmumi, caur BAA tiek ieskaitīta A.Lemberga privātajā kontā. "Faktiski ir radīts mehānisms, kā pārsūknēt iepriekš minēto [VN grupas] uzņēmumu peļņas daļu SO BAA priekšsēdētāja privātajā kontā, apejot tūkstošiem mazo akcionāru (..) intereses," vēstulē A.Lembergam, kur paziņoja par izstāšanos, rakstīja uzņēmēji.
Trešdien O.Berķis Dienai apliecināja, ka VN bijusi viena no naudas ziedotājām BAA: "Līdzekļu ziedotāji bija Ventspils nafta, pilnīgi droši, un man šķiet, ka arī LatRosTrans." Saskaņā ar Uzņēmumu reģistrā pieejamo informāciju pagājušajā gadā 140 tūkstošus latu BAA ziedojis VN piederošais uzņēmums "Ventspils nafta" termināls.
"Ja izveidojas ķēde, ka Lembergs ir pieņēmis lēmumus, kas skar uzņēmumus, kuri caur šo asociāciju viņam samaksā naudu, tad tas ir viennozīmīgi interešu konflikts," tā sarunā ar Dienu izteicās V.Kalniņš. "Pat ja tā nauda nav tieši nākusi no uzņēmumiem, bet, ja tā ir attiecīgo uzņēmumu dibināta asociācija, kas dāsni atalgo Lembergu, tad arī, protams, to varētu izskatīt kā interešu konflikta gadījumu, jo uzņēmumi tā vai citādi var ietekmēt naudas piešķiršanu, izmaksāšanu un atalgojuma noteikšanu Lembergam." Kā teica V.Kalniņš, lai gūtu skaidru atbildi par A.Lemberga iespējamo atrašanos interešu konflikta situācijā, KNAB būtu jāizpēta, vai viņš pieņēmis lēmumus attiecībā uz BAA ziedotājiem. Būtu arī jānoskaidro, no kurienes asociācija saņem līdzekļus, kas tiek izmaksāti A.Lembergam algā. Kā Diena jau rakstīja, dome un tās vadītājs lēmumus, kas ietekmē tranzīta uzņēmumu darbību, varētu būt pieņēmis, kaut vai lemjot par vides aizsardzības licenču apstiprināšanu, zemes piešķiršanu vai nomu u.c.
Kā nosaka likums, interešu konflikts ir situācija, kurā valsts amatpersonai, pildot savus pienākumus, jāpieņem lēmums vai jāpiedalās tā pieņemšanā, vai jāveic citas ar valsts amatpersonas amatu saistītas darbības, kas ietekmē vai var ietekmēt šīs valsts amatpersonas, tās radinieku vai darījumu partneru personiskās vai mantiskās intereses.
Pārbaudot A.Lemberga de-klarācijas, KNAB ir konstatējis, ka no interešu konflikta viedokļa A.Lembergam nav aizliegts ieņemt amatu BAA un saņemt tajā atalgojumu. "Uz deklarācijas pārbaudes laiku KNAB rīcībā nav faktu un pierādījumu, ka A.Lembergs atrastos interešu konflikta situācijā," Dienai darīja zināmu KNAB preses pārstāvis A.Vitenburgs. Viņš paskaidroja, ka no likuma viedokļa A.Lemberga darījuma partneris šajā gadījumā ir BAA, nevis juridiskās personas, kas tai ziedo finanšu līdzekļus. Ja A.Lembergs kā pašvaldības vadītājs pieņemtu lēmumus attiecībā uz BAA, tas būtu uzskatāms par likumpārkāpumu un interešu konflikta stāvokli. Taču uzņēmumu ziedotā nauda ir kļuvusi par sabiedriskās organizācijas līdzekļiem, un nekādu pārkāpumu šajā gadījumā nav. Tajā pašā laikā KNAB priekšnieka vietnieks korupcijas novēršanas jautājumos Alvis Vilks ir uzsvēris, ka birojs ir pievērsis uzmanību šāda veida naudas pārskaitījumiem un pievērsīs arī turpmāk. 
"KNAB interešu konflikta novēršanas likumu vienmēr interpretējis konservatīvi," Dienai teica V.Kalniņš. "Ja šo likumu interpretē konservatīvi, tad viņiem ir taisnība." Kā uzskata politologs, birojam būtu jāmēģina traktēt likumu plašāk, bet pēc tam, ja Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja rīcība tiktu pārsūdzēta, tiesa spriestu, cik pieļaujama bijusi KNAB interpretācija. "Ja viņi vēlētos, viņi to varētu pārbaudīt, vai viņi var atļauties arī tādu plašāku interešu konflikta novēršanas likuma interpretāciju," teica V.Kalniņš. 
Kā zināms, valstij pieder 38% VN akciju. Ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL) visai izvairīgi Dienai pauda savu viedokli par līdzekļu pārskaitījumiem, kurus veikuši VN grupas uzņēmumi. "Tas ir tiesībsargājošo instanču jautājums," teica ministrs. "Man ir savs uzdevums, es meklēju [iespējas] runāt ar citiem Ventspils naftas akcionāriem (..), lai atrastu iespēju pārdot valsts akcijas".

Aksenoks atstādina no amatiem attīstības un īpašuma departamentu direktorus 
LETA  04/11/05     Rīgas domes priekšsēdētājs Aivars Aksenoks (JL), saņemot Valsts kontroles (VK) vērtējumu par Rīgas domes un SIA "Clear Channel Latvia" darījumiem, no amata ir atstādinājis Rīgas domes Pilsētas attīstības departamenta direktoru Vilni Štramu un Īpašuma departamenta direktoru Jāni Zviedri.
VK pārbaudē esot konstatēti būtiski likumpārkāpumi bijušā Rīgas domes priekšsēdētāja Gundara Bojāra (LSDSP), Štrama un un Zviedra rīcībā, kas ievērojami samazinājuši pilsētas budžeta ieņēmumus, aģentūrai LETA apgalvoja Aksenoka preses sekretāre Laila Spaliņa.
Pēc viņas sniegtās informācijas, "domes augstākās amatpersonas slēgušas Rīgas domei neizdevīgus līgumus ar uzņēmumiem, kas izvieto reklāmas nesēju objektus pilsētā, radot nevienlīdzīgu konkurenci un izsaimniekojot pašvaldības mantu".
Aksenoks norāda, ka Bojārs "nepamatoti, vienpersoniski un pārkāpjot savas pilnvaras" par 59% samazinājis reklāmas nodevu "Clear Channel Latvia", tādējādi neievērojot saistošos noteikumus "Par pašvaldības nodevu par reklāmu un citu informatīvo materiālu izvietošanu publiskās vietās Rīgā, kā arī to izvietošanas kārtību".
VK revīzijā konstatēts, ka laikposmā no 2002.gada aprīļa līdz šā gada 31.martam Rīgas domes amatpersonu rīcība esot samazinājusi pilsētas budžeta ieņēmumus aptuveni par 220 309 latu.
"Tas ir likuma "Par pašvaldībām" tiešs pārkāpums, jo ir pretrunā ar racionālu un lietderīgu pašvaldības kustamās un nekustamās mantas apsaimniekošanas praksi," uzskata Aksenoks.
Kā atgādina Aksenoks, kā Rīgas domes pamatojums samazinātajai reklāmas nodevas likmei minētas "Clear Channel Latvia" uzstādītās publiskās tualetes it kā 100 000 latu vērtībā. Revīzijas laikā Rīgas dome neesot varējusi uzradīt nevienu dokumentu par publisko tualešu bloka vērtību, arī uzņēmuma grāmatvedības uzskaitē nav datu, kas apliecinātu 100 000 latu maksājumu par tualešu bloku.
VK norāda, ka Rīgas domes pretlikumīgi atļāvusi uzņēmumam bez maksas izmantot arī zemes gabalu, uz kuras atrodas reklāmas stendi un tualešu bloks, tādējādi pārkāpjot likumu "Par valsts un pašvaldību finanšu līdzekļu un mantas izšķērdēšanas novēršanu".
Štrams un Zviedris no amatiem atstādināti, "lai nodrošinātu pilnvērtīgu un objektīvu VK ziņojuma izvērtēšanu un nepieļautu iespēju atbildīgajām amatpersonām ietekmēt pārbaudes gaitu".
No amata atstādinātajiem departamentu direktoriem uzdots iesniegt rakstveida paskaidrojumus.
Domē jau ir izveidota dienesta pārbaudes komisija, lai pārbaudītu ziņojumā sniegtos faktus un izvērtētu domes amatpersonu atbildību.
Aksenoks arī nosūtījis vēstuli Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) vadītājam Aleksejam Loskutovam ar lūgumu izvērtēt Bojāra, Štrama un Zviedra rīcības tiesiskumu un lemt par krimināllietas ierosināšanu. 

Aksenoks pieņem JL ziedotājiem labvēlīgu lēmumu
Diena  04/11/05    Jaunā Rīgas mēra Aivara Aksenoka (JL) lēmums atcelt viņa priekšteča Gundara Bojāra (LSDSP) noteikto moratoriju jaunu spēļu zāļu atvēršanai Rīgā bijis labvēlīgs vairākiem partijas Jaunais laiks ziedotājiem — ar azartspēļu uzņēmumiem saistītiem cilvēkiem, kuriem nu pavēries iepriekš slēgtais ceļš biznesa paplašināšanai. Mēra pārstāvji noliedz aizdomas par ziedojumu "atstrādāšanu", apgalvojot, ka A.Aksenoks lēmumu balstījis uz tiesiskuma principiem. "Pilnīgi noteikti nē, tā ir tikai sagadīšanās," Dienai pauda A.Aksenoka preses sekretāre Laila Spaliņa, atbildot uz jautājumu, vai spēļu zāļu īpašniekiem labvēlīga lēmuma pieņemšanu var uzskatīt par pateicību par finansiālu atbalstu priekšvēlēšanu laikā.
Kā liecina sabiedriskās politikas centra Providus politisko partiju priekšvēlēšanu ienākumu analīze, šogad pirms pašvaldību vēlēš anām no 5.janvāra līdz 24.februārim partijai Jaunais laiks (JL) ar azartspēļu biznesu saistītas personas ziedojušas kopumā Ls 12 000.
Atbrīvojas no nevēlamajiemSandris Vanzovičs,  NRA  04/13/05     Rīgas mērs Aivars Aksenoks krietni pasteidzies savā vēlmē atbrīvoties no traucējošiem domes ierēdņiem
Rīgas domes vadība saistībā ar SIA Clear Channel Latvia (CCL) noslēgto līgumu ir izmantojusi nepabeigtu Valsts kontroles revīzijas ziņojumu. Rīgas mērs Aivars Aksenoks ir krietni steidzies, atstādinot no amata, iespējams, nevēlamus domes ierēdņus.
Publiskojot nepabeigtas revīzijas lietas darba dokumentus domes vadības rīcība bijusi nekorekta, uzskata Valsts kontrole (VK). "Revidentu ziņojumu nav pamatojuma uzskatīt par oficiālu informāciju, kas apliecina slēgtas revīzijas rezultātu. Tas ir revīzijas noslēguma dokumenta projekts un viena no sastāvdaļām," tā VK.
Revīzija domē sākta februārī, patlaban izveidots revīzijas ziņojums un nosūtīts domei paskaidrojumu sniegšanai. Pēc to saņemšanas tiks sagatavots revīzijas atzinuma projekts. Revīzijas lieta varētu tikt slēgta apmēram pēc mēneša, bet atzinums nododams atklātībai tikai 30 dienas pēc tā stāšanās spēkā, norāda VK. 
Neatkarīgā jau rakstīja, ka A. Aksenoks atstādinājis Pilsētas attīstības departamenta (PAD) direktoru Vilni Štramu un Īpašuma departamenta (ĪD) direktoru Jāni Zviedri. Abiem jau rasti aizvietotāji: Pilsētplānošanas pārvaldes vadītājs Pēteris Strancis un Uzņēmējdarbības pārvaldes priekšniece Dagnija Kalniņa.
Kā informēja mēra preses sekretāre Laila Spaliņa, revidentu ziņojumā norādīts uz būtiskiem pārkāpumiem amatpersonu darbībā. Uz V. Štramu un J. Zviedri attiecas Darba likuma norma, kas paredz, ka amatpersonas darbība jāizvērtē ne vēlāk kā mēneša laikā no pārkāpuma atklāšanas dienas. Dome VK ziņojumu saņēma 6. aprīlī, tāpēc arī A. Aksenoks nolēma abus atstādināt un izveidot dienesta pārbaudes komisiju, lai pārbaudītu ziņojumā minētos faktus. 
Pēc A. Aksenoka sniegtās informācijas, VK pārbaudē par domes un CCL darījumiem un to atbilstību normatīvajiem aktiem konstatēti būtiski likumpārkāpumi bijušā domes priekšsēdētāja Gundara Bojāra, kā arī V. Štrama un J. Zviedra rīcībā. Amatpersonas slēgušas domei neizdevīgus līgumus ar uzņēmumiem, kas izvieto reklāmas nesēju objektus pilsētā, radot nevienlīdzīgu konkurenci un izsaimniekojot pašvaldības mantu. G. Bojārs nepamatoti, vienpersoniski un, pārkāpjot savas pilnvaras, par 59 procentiem esot samazinājis reklāmas nodevu CCL. 
Revīzijā konstatēts arī, ka šāda amatpersonu rīcība samazinājusi pilsētas budžeta ieņēmumus par 220 309 latiem. Kā pamatojums samazinātajai reklāmas nodevas likmei minētas CCL uzstādītās publiskās tualetes 100 000 latu vērtībā, taču revīzijā domē nav varēts uzrādīt dokumentus par tualešu bloka vērtību; arī uzņēmuma grāmatvedības uzskaitē nav datu, kas apliecinātu šo 100 000 latu maksājumu par tualešu bloku.
VK norāda, ka dome pretlikumīgi ļāvusi uzņēmumam bez maksas izmantot arī zemes gabalu, uz kura atrodas reklāmas stendi un tualešu bloks. Pēdējais pārmetums it kā ir adresējams V. Štramam, savukārt J. Zviedrim tiek pārmests, ka ĪD neesot noteicis nomas maksājumus par zemi.
Taču, kā aģentūrai LETA sacījusi CCL direktore Everita Ušacka, ne V. Štramam, ne J. Zviedrim ar nodevas atlaidi nav nekāda sakara. Uzņēmums iesniedzis priekšlikumu par atlaides piešķiršanu Pilsētas attīstības komitejai, un tā to atbalstījusi. Šo lēmumu atbalstījusi arī dome. "Nodevas atlaide piešķirta saskaņā ar domes saistošajiem noteikumiem, kuri paredz šādu iespēju," paskaidroja E. Ušacka. Viņa uzsvēra, ka CCL glabājas visi dokumenti par sabiedrisko tualešu bloku iegādāšanos un uzstādīšanu Līvu laukumā.
V. Štrams un J. Zviedris nepiekrīt pārmetumiem par pašvaldības mantas izsaimniekošanu. Savukārt G. Bojārs apgalvo, ka atlaide piešķirta, jo CCL veicis atbilstošus ieguldījumus. Pēc viņa domām, A. Aksenoka rīcība ir politiska izrēķināšanās, jo Jaunais laiks jau iepriekš runājuši par domes darbinieku nomaiņu.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka aizvakar no Ziemeļu rajona izpilddirektora pienākumu pildīšanas atbrīvota arī Vita Zablovska, kas it kā turpinās darbu pilsētas izpilddirektora vietnieces amatā. Taču izpilddirektors Ēriks Škapars (JL) jau paziņojis, ka no vietnieces amata, visticamāk, nāksies šķirties gan V. Zablovskai, gan Itai Zālītei. Jāpiebilst, ka V. Zablovska vēlēšanās kandidēja pašlaik opozīcijā esošās partijas Jaunais centrs sarakstā, arī J. Zviedris ir viens no kreiso politisko spēku iepriekšējā sasaukuma domē atbalstītajiem kadriem. Ziemeļu rajona izpilddirekcija ir nodota labējās koalīcijas partneru no Tautas partijas interešu jomā.
Endziņa lietā veļ viens uz otru
Ritums Rozenbergs, Uldis Dreiblats,  speciāli NRA  04/14/05     Tieslietu ministrijas (TM) augstākās amatpersonas neatzīstas, no kura tad īsti nākusi iniciatīva, lai sāktu Uzņēmumu reģistra galvenā valsts notāra Jāņa Endziņa lēmumu vērtēšanu. Ministre un parlamentārais sekretārs apgalvo, ka šādi rīkoties ieteicis valsts sekretārs, turpretī valsts sekretārs norāda, ka tik nopietnus jautājumus izlemt nav viņa varā.
Jurisprudences lietpratēji uzskata, ka galvenā valsts notāra lēmumus var atcelt tikai tiesa, tāpēc TM amatpersonu iesaistīšanos konkrētu lēmumu vētīšanā var uztvert vismaz kā spiediena izdarīšanu uz Uzņēmumu reģistru vai pat kā politisko korupciju. 
Neraugoties uz to, TM izveidoja komisiju, kura vērtēja J. Endziņa lēmumu par atteikumu reģistrēt kompānijas Ventbunkers mazākuma akcionāru pērnā gada 8. decembrī ievēlēto padomi un valdi. Komisija atzina šo lēmumu par likuma normām neatbilstošu. J. Endziņš pārmetumus kategoriski noliedz, atsaucoties uz tām pašām likuma normām un tiesisko praksi. 
Iepriekš TM parlamentārais sekretārs Edgars Jaunups Neatkarīgajai norādīja, ka priekšlikums izveidot komisiju J. Endziņa izvērtēšanai nācis no TM valsts sekretāra Mārtiņa Bičevska, bet viņš pats un ministre no šā procesa distancējušies. M. Bičevskis uz jautājumu, vai tas ir tiesa, atbildēja: "Es nekomentēšu savu tiešo priekšnieku izteikumus. Es pildu savu darbu. Ir attiecīgi lēmumi, kuru izpilde man tiek uzdota. Es nevaru pieņemt šādus lēmumus, jūs taču to saprotat."
Tā kā M. Bičevskis Neatkarīgajai savu vainu faktiski noliedza, Neatkarīgā E. Jaunupam atkārtoti vaicāja, kurš melo. Viņš atbildēja: "Es zinu tikai to, ka valsts sekretārs nāca klajā ar konkrētu priekšlikumu. Es simtprocentīgi zinu, ka piedāvājums nenāca no politiskās vadības, respektīvi, ne no ministres, ne no manis – citas politiskās vadības ministrijā nav." 
S. Āboltiņa, vaicāta, kurš iniciēja J. Endziņa vērtēšanu, skaidroja: "Ministre tā pilnīgi noteikti nebija, arī Jaunups pilnīgi noteikti – ne. Valsts pārvaldē, saņemot sūdzības, ir noteikta to izskatīšanas procedūra. Piemēram, uz Kvēpa (Ventbunkers mazākuma akcionāru pārstāvis) sūdzību, atsaucoties uz Administratīvā procesa likumu un uz Uzņēmumu reģistra likumu, mēs atbildējām, ka jautājums par Endziņa lēmumu ir risināms tiesā. Tomēr ministrija pieņēma lēmumu izvērtēt, kas ir noticis, lai zinātu paši priekš sevis. Tika sagatavots rīkojuma projekts, kā tiks izvērtēti sūdzībā minētie fakti. Projektu sagatavoja ministrijas ierēdņi. Uz projekta ir vesela kaudze vīzējumu, arī pēdējais – valsts sekretāra vīzējums, kam seko mans paraksts. Ierēdņi vērtēja nevis Endziņu, bet gan to praksi, kāda ir vienā konkrētā ministrijas pārraudzības iestādē. Tas ir pilnīgi normāli. Es ar Endziņu pirmdien par šo jautājumu runāju, un man joprojām nav nekādu šaubu par šā cilvēka profesionalitāti un godīgumu." 
Jāatgādina, ka aizdomas par TM politiskās vadības ieinteresētību ietekmēt Uzņēmumu reģistra lēmumus Ventbunkera lietā radīja gan tas, ka viens no šīs kompānijas mazākuma akcionāriem Olafs Berķis ir cieši saistīts ar partiju Jaunais laiks, gan arī paziņojumi par šīs uzņēmēju grupas vienošanos ar Jaunā laika deleģēto ekonomikas ministru par Ventspils naftas pārdošanas veidu.
Tomēr izrādās, ka arī versijai par M. Bičevska iniciatīvu varētu būt pamats. Viņš ir Ventbunkera mazākuma akcionāru advokāta Mārtiņa Kvēpa kursa biedrs un labs draugs. Piemēram, 1996. gadā abi kopā ir izdevuši grāmatu Vekseļtiesības.
Galvenais pārmetums, ko TM komisija izsaka J. Endziņam, ir tas, ka viņš it kā esot pārkāpis savu kompetenci un sācis vērtēt "komersantu pieņemto lēmumu faktiskos apstākļus". J. Endziņa pretarguments ir, ka viņš nemaz nav vērtējis "faktiskos apstākļus", bet arī nav varējis reģistrēt acīmredzami nelikumīgas akcionāru pilnsapulces lēmumus. Proti, Ventbunkera 8. decembra pilnsapulce, kurā piedalījās tikai 27% kapitāla pārstāvju, notika 23. novembra pilnsapulces (tajā nebija kvoruma) vietā – šo faktu iesniegumos nenoliedza neviena no strīdīgajām Ventbunkera akcionāru grupām. Starp 23. novembri un 8. decembri acīmredzami nav likumā noteikto 30 dienu, līdz ar to pilnsapulce nevarēja būt likumīga. Tāpēc J. Endziņš savā atbildes vēstulē M. Bičevskim raksta, ka "acīmredzami nelikumīga lēmuma reģistrēšana nav taisnīga un lietderīga".
Kalvītim grūtības sastrādāties ar Jauno laiku 
Ināra Egle,  Diena  04/14/05     Jaunā laika vēršanās pret valdības sāktajām reformām veselības aprūpē, ierosinātās izmaiņas valsts budžeta un nodokļu sistēmā, kā arī no pārējām koalīcijas partijām atšķirīgā pozīcija vairākos citos jautājumos ir darījusi bažīgu premjeru Aigaru Kalvīti (TP). "Mums ar viņiem ir pamatīgs konflikts, un tā strādāt tālāk nevar. Nezinu, kādu mērķu vadīti viņi darbojas destruktīvi," Dienai teica premjers. JL frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis sacīja, ka ikvienai partijai ir sava pozīcija un principi, ko tā vēlas ievērot, nevis tikai pakļauties, piemēram, sertifikātu lielajiem īpašniekiem.
A.Kalvītis gan apgalvoja, ka privatizācijas pabeigšana, kurā arī JL pārstāvji nav noskaņoti vienoties par kompromisiem, neesot valdības stabilitātes jautājums. "Es uzskatu, ka privatizācija ir jāpabeidz, bet, ja JL to nevēlas, lai paliek, kā ir, un tā būs Jaunā laika atbildība," sacīja A.Kalvītis. Viņu vairāk uztraucot tas, ka "JL liek sprunguļus veselības reformas īstenošanā un lobē nelegālā alkohola tirgotājus", ar to domājot JL deputātu ierosinājumu palielināt akcīzes nodokli alkoholam — ar budžetu un nodokļiem saistītus jautājumus premjers esot aicinājis iesniegt tikai pēc saskaņošanas koalīcijā. K.Šadurskis noliedz, ka JL lobētu nelegālā alkohola tirgotājus. Viņaprāt, akcīze alkoholam jāpalielina, redzot, kādu postu šie dzērieni nodara, iespaidojot arī izglītības kvalitāti. 
Pēc premjera domām, nevajadzētu arī steigties ar deklarācijas par totalitārā komunistiskā okupācijas režīma politikas nosodījumu izskatīšanu, ko JL aicina pieņemt līdz 9.maijam.
A.Kalvītis uzskata, ka tas nebūtu vēlams pirms robežlīguma parakstīšanas ar Krieviju.
Premjers trešdien ieradās uz koalīcijas frakciju vadītāju sapulci, kas nenotiek bieži, jo tajās tiek apspriesta Saeimas sēdes darba kārtība. Pēc tikšanās, lūgts pastāstīt par tajā runāto, K.Šadurskis sacīja, ka esot spriests, vai un kad JL izmest no valdības. 
Neoficiāli dzirdēts, ka TP pārstāvji sarunā par to patiešām esot brīdinājuši JL. To K.Šadurskis gan esot uztvēris kā joku. Kāds politiķis pieļāva, ka premjera bardzība varētu būt saistīta ne tik daudz ar vēlmi izmest JL no valdības, cik ar kārtējo sabiedrisko attiecību speciālistu izdomātu gājienu, kura iznākumā premjers sabiedrībā parādīsies kā visu pušu samierinātājs, kā jau vairākkārt šīs valdības laikā ir noticis. 
K.Šadurskis atzina, ka arī JL ir pamats būt neapmierinātam, jo, piemēram, TP frakcijas vadītājs Jānis Lagzdiņš ir brīdinājis par atšķirīgiem balsojumiem Kriminālprocesa likumā.

Saimniecībā un biznesā...

Gada pirmajos trijos mēnešos patēriņa cenas Latvijā pieaugušas par 2,1% 
LETA  04/08/05     Šā gada pirmajos trijos mēnešos patēriņa cenas Latvijā ir pieaugušas par 2,1%. Pērn cenu pieaugums attiecīgajā periodā bija 2,9%.
Kā liecina Centrālās statistikas pārvaldes apkopotie dati, šā gada pirmajos trīs mēnešos cenu līmeni visvairāk ietekmēja uztura produktu padārdzināšanās par 4,6%.
Ievērojami dārgāki kļuva dārzeņi - par 26,1%, siers - par 13,8%, augļi - par 12,3%, kartupeļi - par 11,2%, zivis un zivju produkcija - par 6,8%.
Būtisku ietekmi uz vidējo cenu līmeni atstāja arī degvielas sadārdzināšanās par 6,3%.
Vidējais patēriņa cenu līmenis šā gada martā, salīdzinot ar februāri, palielinājās par 0,6%. Precēm cenas pieauga par 0,8%, bet pakalpojumiem - par 0,1%. 2004.gada martā, salīdzinot ar februāri, vidējais cenu līmenis pieauga par 1%.
Lielākā ietekme uz patēriņa cenu pieaugumu martā bija apģērba, apavu un degvielas cenu kāpumam. Beidzoties ziemas sezonas preču izpārdošanām un parādoties jaunās sezonas precēm, cenas apaviem pieauga par 6,7%, bet apģērbam - par 1,1%.
Ievērojami sadārdzinājās degviela - par 3,1% - un citi ar transportlīdzekļu ekspluatāciju saistīti izdevumi - par 1,6%.
Nozīmīgākās patēriņa grupas - pārtikas vidējais cenu līmenis pieauga par 0,4%. Lētāki kļuva dārzeņi - par 13,3%, cukurs - par 2,5%, bet cenas pieauga augļiem - par 8,2%, sieram - par 5,8%, kartupeļiem - par 3,8%, zivīm un zivju produkcijai - par 3,2%, pienam un piena produkcijai - par 2,3%.
Martā nedaudz lētāki kļuva mobilo telekomunikāciju pakalpojumi - par 1,1%.
Salīdzinot ar iepriekšējā gada martu, šā gada martā patēriņa cenas pieauga par 6,4%, tai skaitā precēm - par 6,6%, pakalpojumiem - par 5,9%.
Salīdzinot ar februāri, gada pieauguma temps ir samazinājies, ko galvenokārt noteicis dārzeņu un cukura cenu kritums šā gada martā pretstatā cenu kāpumam pērn. Arī apģērbu un apavu cenas, sākoties jaunai sezonai, pieauga salīdzinoši lēnāk nekā pirms gada. 

Īsumā par biznesuLETA  04/08/05     Rūpniecības produkcijas izlaide Latvijā sarukusi par 0,6% . Šā gada februārī, salīdzinot ar iepriekšējā gada februāri, rūpniecības produkcijas izlaide Latvijā sarukusi par 0,6%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. Apstrādes rūpniecībā šajā periodā bija samazinājums par 1,8%, bet pieaugums vērojams ieguves rūpniecībā un karjeru izstrādē – par 27,3%, kā arī elektroenerģijas, gāzes un ūdens apgādes nozarē – par 1,9%. 
- Pārtikas produktu un dzērienu ražošanas nozarē ražošanas apjomi samazinājušies par 1,6%. Tajā skaitā produkcijas izlaide kritusies augļu un dārzeņu pārstrādē un konservēšanā – par 19,8%, zivju un zivju produktu pārstrādē un konservēšanā – par 13,6%, citu pārtikas produktu – maizes, konditorejas izstrādājumu un cukura – ražošanā tā samazinājusies par 3,7%. Pieaugums bija dzīvnieku barības ražošanā – par 23,9%, piena produktu ražošanā – par 5,7%, gaļas un gaļas produktu ražošanā, pārstrādē un konservēšanā – par 5,5%, dzērienu ražošanā – par 1,5%. Produkcijas izlaide palielinājusies kuģu, laivu, lokomotīvju un ritošā sastāva remontā – par 19,9%, mēbeļu ražošanā – par 14,9%, keramikas, cementa, betona u. c. izstrādājumu ražošanā – par 14%, gumijas un plastmasas izstrādājumu ražošanā – par 11,4%, elektrisko mašīnu un iekārtu ražošanā – par 10,7%, ķīmisko vielu un to izstrādājumu ražošanā – par 7,2%, izdevējdarbības, poligrāfijas un ierakstu reproducēšanas nozarē – par 3%, gatavo metālizstrādājumu ražošanā, izņemot mašīnas un iekārtas, – par 0,4%. 
- Ražošanas apjomi samazinājušies koksnes un koka izstrādājumu ražošanā – par 8,6%, tajā skaitā zāģmateriālu ražošanā par 15,6%, tekstilizstrādājumu ražošanā – par 14,4%, metālu ražošanā – par 10,4%, apģērbu ražošanā – par 6,9%, celulozes, papīra un papīra izstrādājumu ražošanā – par 5,4%, iekārtu, mehānismu un darba mašīnu ražošanā – par 0,3%.
- Mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums pieaug par 20,6%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. Februārī gadu no gada vērojams neliels mazumtirdzniecības apgrozījuma kritums salīdzinājumā ar iepriekšējo mēnesi, rēķinot salīdzināmās cenās. Arī šogad, salīdzinot ar janvāri, tas ir samazinājies par 6,5%, bet, salīdzinot ar 2004. gada februāri, – pieaudzis par 17,1%. Februārī salīdzinājumā ar janvāri uzņēmumu, kuru pamatdarbība ir automobiļu, motociklu un to rezerves daļu un piederumu pārdošana, apgrozījums palielinājies 6,8%, bet salīdzinājumā ar pagājušā gada februāri – pieaudzis par 30,7%, tai skaitā automobiļu pārdošanas apgrozījums cēlies par 27,9%. Auto degvielas mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums šā gada februārī salīdzinājumā ar 2004. gada februāri pieaudzis par 27,7%. Šā gada divos mēnešos autodegvielas mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums palielinājies par 37,7%. 
- Par Latvijas sulu ražotāja Gutta prezidentu maijā kļūs igaunis Elmers Māss. Māss kopš 2001. gada ir ieņēmis konditorejas izstrādājumu ražotāju Laima un Staburadze tirdzniecības direktora amatu. Pirms tam viņš strādāja par kompānijas Paulig Baltic tirdzniecības attīstības menedžeri Baltijas valstīs un Krievijā. 
- Ventamonjaks šā gada pirmajos trīs mēnešos pārkrāvis 470 000 tonnu dažādu ķīmisko kravu, kas ir 84,7% no plānotā. 225 000 tonnu bija dažādi naftas produkti, kas ir par 65 500 tonnām mazāk nekā pērn. Šogad pārkrauts arī mazāk amonjaka – 179 000 tonnu –, salīdzinot ar 196 800 tonnām pērnā gada pirmajā ceturksnī. Akrilskābes nitrila (ASN) pārkraušanas apjoms palicis nemainīgs un sasniedzis 28 000 tonnu. Kopumā šogad uzņēmums plāno pārkraut 1 780 000 tonnu kravu, kas veidos 96,8% no pagājušā gada apjoma. Ventamonjaks pagājušajā gadā pārkrāvis 1 838 113 tonnas dažādu ķīmisko kravu, no kurām 985 000 tonnu bija gaišie naftas produkti, 741 416 tonnas – amonjaks, bet 107 826 tonnas – nitrilakrilskābe.Martā inflācija Latvijā sasniedz 6,4%DELFI  04/08/05     Šogad martā, salīdzinot ar februāri, cenas Latvijā pieaugušas par 0,6%, bet gada inflācija martā sasniedza 6,4%, un joprojām bija straujākā Baltijas valstīs, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. 
Gada inflācijas pieauguma temps, salīdzinot ar februāri, kad tas bija 6,9%, ir nedaudz samazinājies. To galvenokārt noteica dārzeņu un cukura cenu kritums šogad martā pretstatā cenu kāpumam pērn. Arī apģērbu un apavu cenas, sākoties jaunai sezonai, pieauga salīdzinoši lēnāk nekā pirms gada. 
Šā gada pirmajos trijos mēnešos kopā cenas ir pieaugušas par 2,1%. Pagājušajā gadā cenu pieaugums attiecīgajā periodā bija 2,9%. 
Lielākā ietekme uz patēriņa cenu pieaugumu martā bija apģērba, apavu un degvielas cenu kāpumam. Beidzoties ziemas sezonas preču izpārdošanām un parādoties jaunās sezonas precēm, cenas apaviem pieauga par 6,7%, bet apģērbam par 1,1%. Ievērojami sadārdzinājās degviela (+3,1%) un citi ar transportlīdzekļu ekspluatāciju saistīti izdevumi (+1,6%). 
Nozīmīgākās patēriņa grupas – pārtikas vidējais cenu līmenis pieauga par 0,4%. Lētāki kļuva dārzeņi (-13,3%), cukurs (-2,5%), bet cenas pieauga augļiem (+8,2%), sieram (+5,8%), kartupeļiem (+3,8%), zivīm un zivju produkcijai (+3,2%), pienam un piena produkcijai (+2,3%). 
Igaunijā martā, salīdzinot ar februāri, patēriņa cenu vidējais līmenis pieauga par 0,7%. To izraisīja elektrības, degvielas un augļu cenu kāpums. Salīdzinot ar 2004.gada martu, patēriņa cenas Igaunijā palielinājās par 5,0%. 
Lietuvā patēriņa cenas martā pieauga par 0,5%, ko ietekmēja pārtikas produktu un apģērba un apavu cenu kāpums. Salīdzinot ar iepriekšējā gada martu, patēriņa cenas Lietuvā pieauga par 3,2%. 
Cenas kāpj, patēriņš arīGundega Skagale,  NRA  04/11/05     EK komisārs: naftas cenas nepazemināsies, jāsamazina patēriņš
Naftas cenas ir augstas un būs augstas arī nākotnē, jo nafta ir ierobežots resurss, videokonferencē no Briseles prognozēja enerģētikas komisārs Andris Piebalgs.
"Fakts ir tāds, ka esam iegājuši jaunā situācijā, kurā naftas produktu pieprasījums ir būtiski palielinājies, turklāt tas būs ilglaicīgs. Tāpēc jārēķinās ar to, ka naftas produktu cenas ir augstas, būs augstas un varbūt būs vēl augstākas. Ir kompānijas, kas ir prognozējušas pat 105 dolāru cenu par barelu naftas," komisārs sacīja, komentējot naftas cenu kāpumu pasaules tirgū. 
Pagājušās nedēļas sākumā naftas cenas pasaules tirgū sasniedza kārtējos rekordus, ASV jēlnaftas cenām paaugstinoties līdz 58,28 dolāriem par barelu. Brent jēlnaftas cena pirmdien bija sasniegusi 57,65 dolārus par barelu. Nedēļas nogalē naftas cenas bija samazinājušās līdz attiecīgi 53,40 un 53,05 dolāriem par barelu.
Augstās naftas cenas atstāj iespaidu arī uz gāzes un elektrības cenu. Naftas cenu pieauguma sekas ir atkarīgas no tā, cik saprātīgi tiek izmantota enerģija, uzsvēra A. Piebalgs. Viņš rēķinās ar to, ka ES spēs enerģiju izmantot saprātīgi, tādā veidā panākot lielāku konkurētspēju ar galvenajiem tirdzniecības konkurentiem – ASV, Ķīnu un Indiju. "Arī viņiem šie resursi maksā tieši tikpat, cik mums," piebilda A. Piebalgs. Nākotnē spēcīgi palielināsies energoresursu pieprasījums no strauji augošās Ķīnas un Indijas, jo tur patēriņš aug ļoti strauji, tomēr vēl arvien ir mazāks nekā Eiropā. 
Patlaban ES uz vienu iedzīvotāju patērē septiņas reizes vairāk enerģijas nekā Ķīna un četrpadsmit reižu vairāk nekā Indija. "Tās ir milzīgas valstis, kurās pieprasījums ir pastāvīgs," norādīja komisārs.
Aptuveni trešo daļu no degvielas cenas Latvijā veido akcīzes nodoklis, kas ir mazāks nekā ES vecajās dalībvalstīs, un Latvija apņēmusies pilnībā to ieviest benzīnam līdz 2010., dīzeļdegvielai – līdz 2013. gadam. Nākamais degvielas akcīzes nodokļa likmes palielināšanas termiņš saskaņā ar ES direktīvu ir 2007. gada 1. janvāris. 
2004. gadā faktiskie akcīzes nodokļa ieņēmumi par naftas produktiem (degvielu) Latvijā bija 148,38 miljoni latu – par 16% vairāk kā 2003. gadā, informēja Valsts ieņēmumu dienestā (VID). Pērn vislielākais akcīzes nodokļa ieņēmumu pieaugums bijis dīzeļdegvielai, naftas gāzei un degvieleļļai.
Akcīzes nodokļa likme ir ES dalībvalstu ziņā, ES nosaka minimālo līmeni. Komentējot iespējas mainīt akcīzes likmi, A. Piebalgs atzina, ka patlaban tas netiek plānots. "Galu galā šis nodoklis nokļūst budžetā, un nacionālā valdība var un grib to izmantot pēc iespējas labākā veidā. Tas automātiski nozīmē, ka akcīzes nodoklis neaiziet tiem, kas ir enerģijas turētājs, bet paliek valstī," piebilda komisārs. 
Turklāt atteikšanās no akcīzes nodokļa neveicinās naftas produktu patēriņa samazināšanos. "Šodien tie, kas lieto 4x4 visurgājēju mašīnas, maksā vairāk par benzīnu, ko ielej tvertnē, jo tām ir lielāks patēriņš nekā mazlitrāžas automašīnām," piebilda A. Piebalgs.
Tajā pašā laikā A. Piebalgs atbalsta ideju par braukšanas ātruma ierobežošanu ES līdz 90 kilometriem stundā, tādējādi samazinot naftas patēriņu. "Ja automobiļi Vācijā traucas pa ceļiem ar ātrumu 220 kilometru stundā, tie, protams, patērē daudz degvielas," Vācijas laikrakstam Die Welt norādījis komisārs.
Ideja par braukšanas ātruma samazināšanu izskanēja, kad naftas cenas pasaules tirgū sasniedza jaunus rekordus un Starptautiskais valūtas fondsbrīdināja, ka pasaulei draud "pastāvīgs naftas šoks" un nākamajās divās desmitgadēs tai būs jāpielāgojas augstajām naftas cenām. 
Vācija ir viena no nedaudzajām ES valstīm, kur nepastāv vispārēji ātruma ierobežojumi. Lielākajā daļā valstu maksimālais ātrums ir ierobežots līdz 90–130 kilometriem stundā. 
Arī Eiropas Centrālā banka ir aicinājusi patērētājus "kļūt par enerģijas taupītājiem", uzsver EUobserver. 
Pērn vislielāko naftas produktu apjomu, kas paredzēts izlaišanai brīvam apgrozījumam, Latvijā ievedušas SIA Latvija Statoil, SIA Lukoil Baltija R un a/s Kurzemes degviela. Vērtējot mazumtirdzniecībā pārdoto naftas produktu apjomu, VID atzinis, ka vislielākais naftas produktu realizācijas apjoms pērn bijis Latvija Statoil, aiz tās ierindojas SIA Neste Latvija un SIA Lukoil serviss.
Pērn kopumā Latvijā brīvam apgrozījumam izlaistas 1108,83 tūkstoši tonnas naftas produktu (degvielas) – par 129,74 tūkstošiem tonnu jeb par 13% vairāk nekā 2003. gadā, liecina VID dati. No brīvā apgrozījumā izlaistajiem naftas produktiem pērn 52% bija dīzeļdegviela, tajā skaitā arī marķētā dīzeļdegviela un biodīzeļdegviela, 31% benzīna, tajā skaitā arī biobenzīns, 12% degvieleļļas, 3% petrolejas, 2% autogāzes.
Salīdzinājumā ar 2003. gadu pērn samazinājies benzīna realizācijas apjoms mazumtirdzniecībā (par 2%), toties palielinājies dīzeļdegvielas (par 5%) un naftas gāzes realizētais apjoms (par 9%). 
Turklāt 2004. gadā mazumtirdzniecībā realizētas 3,38 tūkstoši tonnu biobenzīna un 0,04 tūkstoši tonnu biodīzeļdegvielas.
Inflācija virs 6% saglabāsies līdz gada beigām
04/11/05  Diena    Šā gada martā, salīdzinot ar pagājušā gada trešo mēnesi, patēriņ a cenas kāpušas par 6,4%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes piektdien publicētie dati. Ekonomisti nav optimistiski noskaņoti un norāda, ka tik augsta inflācija var saglabāties līdz gada beigām, tādējādi pārsniegt cerīgās prognozes, kas izskanēja janvārī. Lielākās bažas ir saistītas ar degvielas un gāzes cenām, kuru izmaiņas patlaban ir neskaidras. Ekonomisti brīdina, ka tik augsts inflācijas līmenis (ap 6%) var samazināt Latvijas izredzes 2008.gadā pievienoties eirozonai. Martā patēriņa cenu pieaugumu (salīdzinot ar februāra +0,6%) galvenokārt veicināja apavu (6,7%) un apģērba (1,1%) sadārdzināšanās, kā arī būtiskais degvielas (3,1%) cenu pieaugums.
Šogad "bīstamākie" mēneši, kad inflācija var uzšauties augstāk, nekā gaidīts, ir maijs un augusts. "Maijā pircējiem tiek piedāvātas jaunās apģērbu un apavu kolekcijas, un akciju laiks veikalos ir beidzies, turklāt tirdzniecības vietās tiek piedāvāti salīdzinoši dārgākie jaunie dārzeņi," skaidro Unibankas tirgus un nozaru analīzes nodaļas vadītājs Andris Vilks, norādot, ka šie iemesli inflāciju maijā paceļ ik gadu, taču šogad neprognozējamo degvielas cenu dēļ var gaidīt pārsteigumus.
Augustā, kad tradicionāli vērojama deflācija lētāko pārtikas produktu un veikalu akciju dēļ, šogad paredzētais gāzes tarifu pieaugums var izraisīt inflāciju. "Manas prognozes nav optimistiskas. Cerams, ka inflācija gada beigās noturēsies zem 6%," saka Ekonomistu apvienības 2010 eksperts Uldis Osis. 

Īsumā par biznesu
LETA  04/13/05     
- Parex banka Eiropā un Āzijā ir sākusi reklāmas kampaņu eiroobligāciju emisijas projektam. Kā ziņots, Parex bankas eiroobligāciju emisija paredzēta gada pirmajā pusē, lai piesaistītu papildu līdzekļus bankas attīstībai. Bankas prezidents Valērijs Kargins martā notikušajā preses konferencē neprecizēja, cik liels varētu būt obligāciju apjoms, vien norādot, ka tas pārsniegs pēdējā no Āzijas bankām piesaistītā sindicētā kredīta 69,5 miljonu eiro (48,8 miljoni latu) apmēru. 
- Valdība neplāno Latvijā ieviest kredītu nodokli, ko Latvijas Banka uzskata par vienu no iespējām kredītu apjoma pieauguma tempu mazināšanai. Ministru prezidents Aigars Kalvītis atzina, ka valdība neplāno palielināt nodokļus. Tos nav paredzēts arī samazināt, lai mazinātu degvielas cenu kāpuma ietekmi uz tautsaimniecību un inflācijas palielināšanos. Valdība uzskatot – ar laiku inflācijas līmenis varētu mazināties. Jau ziņots, ka gada laikā – šā gada martā salīdzinājumā ar pagājušā gada martu – Latvijā patēriņa cenas kāpušas par 6,4%.
Lauku labklājība senču zemēKristīne Langenfelde,  NRA  04/13/05     No klaja lauka līdz zemnieku saimniecībai ar 500 tūkstošu latu apgrozījumu gadā
1992. gada aprīlī Neatkarīgā bija viena no Jelgavas rajona Zaļenieku pagasta Burmistru ģimenes pēdējām cerībām, lai likumīgi atgūtu mantoto zemi – jaunajiem saimniekiem pa hektāram vien tiesas ceļā nācās atkarot savu īpašumu no padomju saimniecības Zaļenieki, un masu mediji tolaik bijis atbalsts. Pēc 13 gadiem Burmistri vada saimniecību, kuras gada apgrozījums sasniedzis 500 tūkstošus latu.
Jelgavas rajonā vienā no lielākajām zemnieku saimniecībām – Vilciņos – 1200 hektāros audzē kviešus, cukurbietes un rapsi. Sākot no nulles, Burmistriem ir izdevies pierādīt, ka, gudri saimniekojot, iespējams pelnīt arī ar lauksaimniecību. Vilciņi Latvijā ne reizi vien izskanējuši kopā ar vārdu – pirmie. Saimniecība pirmā pasteigusies iegūt kredītus, pirmā saņēmusi SAPARD naudu, pirmā iegādājusies John Deere 6900. sērijas traktoru. Viņi nekad nav pretendējuši uz valsts kompensācijām lietavu, salnu un citu postažu dēļ – ražu vienmēr paspēts iesēt, izaudzēt un novākt laikus.
Burmistri līdz 1992. gadam bija jelgavnieki – Ruta – rēķinvede, Vladislavs – televizoru remontmeistars, abi dēli – skolnieki. Ģimene, kurai nebija nekādas saistības ar lauksaimniecību, nolēma pārcelties uz pamatīgās grūtībās atgūto Rutas vecāku zemi. Sākotnēji no 74 hektāriem izdevies attiesāt trīs. Par iekrāto naudu uzsākta mājas celtniecība, bet, kad sienas uzslietas, meistari paziņojuši, ka inflācija kāpusi un līdzekļi izsīkuši. Tā sākušies ģimenes smagākie četri gadi. "Mēs nevarējām atļauties neko – pirms vārīt putru cūkām, atsijājām putraimus savam galdam. Veikalā pirkām tikai maizi. Vienā no trim hektāriem nolēmām iesēt cukurbietes. Tehnikas mums nebija, un arī tie, kurus nolīgām lauku apstrādāt, tiklīdz uzzināja, ka esam ragos ar padomju saimniecību, atteicās. Nekas cits neatlika kā sēt ar rokām. Kā mēs paši smejamies – tā mums bija kā labdabīga trimda," atceras Vladislavs un Ruta.
"Ja mēs nebūtu bijuši vienoti, tagad droši vien nebūtu uz ko atskatīties. Palīdzēja arī mans darbs – kā TV meistars vienmēr biju spiests loģiski domāt un analizēt. Nereti problēmas zemniekiem sākās tāpēc, ka nebija raduši pastāvīgi strādāt – tas vairs nebija kolhozs, kurā no rīta saņem uzdevumu sākt sēju vai novākt ražu," spriež V. Burmistrs. 
Taču attīstība Vilciņos sākusies, kad dēls Arnis sācis studēt LLU. "Arņa zināšanas bija svaigas – viņš sekoja līdzi jaunajam, apmeklēja seminārus, pamazām ieviesām jaunas tehnoloģijas," stāsta V. Burmistrs.
Jau tolaik sapratuši, ka perspektīva ir lielām saimniecībām – pamazām uzpirktas un arī nomātas zemes. Tagad no kvantitatīvas saimniekošanas var pāriet uz kvalitatīvu. "Esam nostabilizējuši saimniecības apjomus, nopietnāk jāsāk domāt par ražīgumu," uzsver A. Burmistrs.
Vilciņu saimniekiem nebija ne prihvatizētas mantas, ne bagātu onkuļu ārzemēs, vienīgā iespēja izsisties bija pašu spēkiem. "Iespēja piesaistīt ES naudu ir fantastisks atbalsts zemniekiem – ir tikai jāgrib. Ir dzirdēts – zemnieki saka, ka pārāk īss bijis pieteikšanās termiņš vai patraucējis kas cits, bet tās ir atrunas. Ja regulāri seko līdzi informācijai, neko nav iespējams palaist secen," spriež A. Burmistrs.
Pēdējos gados no smaga fiziska darba Burmistriem saimniekošana kļuvusi vairāk kā garīgs un radošs darbs – jaunas informācijas iegūšana, tās apstrāde un izmantošana. "Ja kādu laiku neesmu bijis kādā seminārā un uzzinājis ko jaunu, tad šķiet, ka dzīve paslīd garām," saka A. Burmistrs. 
Pirmais SAPARD projekts bijis īsts pārbaudījums ne vien Vilciņu saimniekiem, bet arī Lauku atbalsta dienesta speciālistiem, jo neviens īsti vēl nav zinājis, kā tas darāms. Bet, kad mājās pārvests par šo naudu iegūtais Renaul traktors, Burmistriem kļuvis skaidrs, ka sekos arī citi projekti. Divu gadu laikā par SAPARD naudu uzcelti četri graudu glabāšanas torņi, kas ļauj ražu realizēt tad, kad tas ir izdevīgi saimniekiem. Nupat kļuvis zināms, ka atbalstu guvis arī strukturālo fondu projekts, kas nozīmē, ka šogad Vilciņos tiks iegādāti trīs jauni traktori, kombains, sējmašīna, minerālmēslu kliedētājs un cita tehnika. Finanšu pietiks tikai Dienvidu tilta balstiem
Sandris Vanzovičs,  NRA  04/14/05     Pēc pašām optimistiskākajām prognozēm, Dienvidu tilta celtniecībai Eiropas Savienības (ES) fondu finansējumu varētu piesaistīt, ātrākais, 2007. gadā. Nākamgad cerības uz būvniecības turpināšanu saistās tikai ar ārzemju kreditoru iespējām.
Rīgas domes izsludinātais konkurss par Dienvidu tilta celtniecību noticis steigā, pat nekonsultējoties ar Satiksmes ministriju (SM), līdz ar to iegūt ES finansējumu tam nebija nekādu cerību, atzina SM Investīciju departamenta direktors Andulis Židkovs. Viņš piebilda, ka teorētiski tilta nākamajām kārtām – pievedceļu izbūvei – varētu cerēt uz ES finansēm, taču "tas nav pozitīvi, ka projekts netika pasniegts kompleksi".
A. Židkovs gan atzina, ka pašvaldības pieteikums uz ES Kohēzijas fonda līdzekļiem, visticamāk, neko nebūtu devis: no 2004. līdz 2006. gadam Latvijas transporta nozarei tika piešķirts 181 miljons eiro, ar ko nepietika pat visu valsts galveno autoceļu projektu realizācijai (no diviem nācies atteikties). Pašlaik teorētiski var pieteikt Dienvidu tilta projektu ES Kohēzijas fonda programmai 2007.–2013. gadam, kuru apstiprināšana sāksies 2007. gadā, taču visiem lielajiem projektiem finansējums vienalga nepietiks. 
Latvijas transporta nozare gadā var cerēt uz aptuveni 100 miljoniem eiro, bet Dienvidu tilta celtniecības izmaksas ir milzīgas. Kā stāstīja A. Židkovs, minimālas cerības ir uz ES programmas TNT-T finansējumu, taču no tās būvniecība parasti tiek finansēta tikai 10 procentu apmērā no visa projekta finansējuma, tātad tiltam ar to nebūs līdzēts.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka izstrādāt tilta finansēšanas modeli un finansēt tā būvniecību pieteikusies Vācijas banka Deutsche Bank AG. Pretendents piedāvājis būvniecībai nepieciešamo finansējumu 82 238 426 latu apjomā. Finanšu departamenta preses sekretāre Sigita Škapare informēja, ka piedāvājuma izskatīšana nav pabeigta. Tas ir spēkā 120 dienas no iesniegšanas brīža, tātad vismaz vēl līdz jūnija beigām dome var to izvērtēt.
Kā informē Pilsētas attīstības departamenta (PAD) būvniecības plānošanas un attīstības nodaļa, domes piešķirtais finansējums 5,7 miljonu latu apmērā ir pietiekams tilta balstu izbūvei. Šie darbi notiek saskaņā ar plānoto darbu grafiku. Dienvidu tilta būvniecībai budžeta investīciju programmā pērn tika iedalīti 1,9 miljoni latu un 2005. gadā – 3,8 miljoni latu. Pašlaik darbiem no būvniecības sākuma izlietoti 1,8 miljoni latu. Par atlikušo summu tiks veikta balstu būvniecība, kuri atrodas upes gultnē. 
Kā Neatkarīgajai jau iepriekš minēja bijušais Rīgas vicemērs Aivars Kreituss, abām pēdējām tilta kārtām nepieciešamo naudu plānots piesaistīt no ES Kohēzijas fonda. Līdz 2007. gadam dome vairs gaidīt negribēja, turklāt transportkustības problēmas lika meklēt steidzamu risinājumu. Bijušais vicemērs solījās, ka pieteikums pēdējām tilta būves kārtām ES nosūtīts laikus.
Interesanti, ka ES līdzekļu nogulēšanā nevar vainot tikai iepriekšējā sasaukuma domi. Pirms diviem sasaukumiem pašvaldība galveno uzmanību pievērsa Ziemeļu tunelim, taču, trīs gadus ap šo jautājumu muļļājoties, tikai 2001. gada februārī pieņēma lēmumu par tā būvi. Uz to brīdi jau bija iztērēti 797 000 eiro no ES PHARE programmas, kā arī 245 700 lati pašvaldības naudas. Jaunie domnieki pavisam negaidīti pārmetās iepriekš praktiski neizpētītā Dienvidu tilta projekta realizācijas pusē. 
Jau 2001. gada jūlijā toreizējais Pilsētas attīstības komitejas vadītājs A. Kreituss ziņoja par Dienvidu tilta projekta realizācijas uzsākšanu, kas varētu notikt krietni vien ātrāk un lētāk par Ziemeļu tuneli. Tiesa, viņa prognozes bija ārkārtīgi optimistiskas: tiltu var uzcelt līdz 2003. gada beigām, un tas bez pievedceļiem izmaksātu tikai aptuveni 20 miljonus latu... 
Dienvidu tilta raksturojums
Kārta	Nosaukums	Garums (km)	Izmaksas (milj. Ls)	Realizācijas termiņi	
Pirmā	no Bauskas ielas līdz Slāvu dzelzceļa pārvadam	2,5	85,12	2004.–2007.	
Otrā	Slāvu dzelzceļa pārvada rekonstrukcija un trīs līmeņu estakādes būvniecība Slāvu rotācijas aplī	1,0	58,95	2007.–2010.	
Trešā	no Vienības gatves līdz Bauskas ielai	4,5	25,52	2010.–2012.	
Avots: Rīgas domes Pilsētas attīstības departaments Ap cukura skandālu virmo daudz dīvainībuImants Vīksne,  NRA  04/14/05     Kaut gan Latvijai saistībā ar it kā pastāvošiem nelegāliem cukura uzkrājumiem līdz šim oficiālas pretenzijas nav izteiktas, Zemkopības ministrija, ignorējot tradicionālo birokrātisko procedūru, jau iegrimusi konfidenciālās debatēs ar diviem Eiropas Komisijas birojiem par iespējamo soda sankciju samazināšanu vēl nepierādītam pārkāpumam.
Zemkopības ministrs Mārtiņš Roze vakar ticies ar Eiropas Savienības lauksaimniecības komisāri Mariannu Fišeri-Bēlu, tāpat notikušas sarunas augstākās ierēdniecības līmenī. Ministrijas izplatītajā paziņojumā teikts: "kā zināms, Eiropas Komisija gatavo politisku lēmumu par jauno Eiropas Savienības dalībvalstu iespējamo sodīšanu par virsnormas pārtikas produktu uzkrājumu veidošanu īsi pirms iestājas savienībā". Eiropas Parlamenta deputāts Guntars Krasts oponē šim izteikumam – viņaprāt, nekas nav "kā zināms". 
Eiropas Komisija pārkāpumu nav konstatējusi, vismaz publiski šāda informācija neesot pieejama pat parlamentāriešiem. Tātad netiek ievērota loģiskā birokrātijas ķēde. Vispirms jābūt pārkāpuma faktam, tad attiecīgai pretenzijai un tikai pēc tam var runāt par sankciju samazināšanu. G. Krasts novērojis, ka Zemkopības ministrijas cilvēki vismaz Briselē saistībā ar Latvijas, iespējams, nepieļauto pārkāpumu ievērojot konfidencialitāti. 
Neizpratni par Latvijas biedēšanu pauž arī Valsts ieņēmumu dienests, kas pilnvarots apkopot informāciju par uzņēmumu deklarētajiem uzkrājumiem. Izrādās, ka tikai 15. maijs ir pēdējais termiņš, kad Latvijas uzņēmējiem jāatskaitās, kur palicis liekais cukurs. Kā skaidro dienesta pārstāve Agnese Grīnberga, tikpat labi iespējams, ka cukurs eksportēts vai iznīcināts likumīgi un atbilstoši Eiropas Savienības regulām. No kurienes šāda vēl nedeklarēta, bet ticama informācija varētu būt komisijas rīcībā, A. Grīnberga nespēja iztēloties. Arī G. Krasts secina, ka pašlaik notiekošajās sarunās figurē kādi "pusoficiāli" cipari. 
Jāatgādina, ka Latvijas iedzīvotāji tiek biedēti ar ļoti konkrētu soda sankciju apjomu – tie ir 420 eiro par katru virsnormatīvo cukura tonnu. Biedinājumam par pamatu ES lauksaimniecības komisāres birojs un ES lauksaimniecības ģenerāldirektorāts izmantojis cukura importa un eksporta attiecību, secinot, ka sodanaudā par 13 tūkstošiem tonnu ES tirgum nedraudzīgā cukura maksājami 5,46 miljoni eiro. Dokumentāri fiksētu politisku lēmumu komisija varētu pieņemt jaunnedēļ.
Neatkarīgā jau skaidroja, ka Latvijai un tās uzņēmējiem kuluāru sarunās tiek inkriminēta Eiropas slēgtā cukura tirgus postīšana – proti tas ir, pirms iestāšanās savienībā uzņēmumi it kā iepirkuši lētu cukuru, bet pēc pērnā gada 1. maija it kā laiduši to apgrozībā savienības tirgū, tādējādi izvairoties no milzīgās ievedmuitas maksāšanas.

98 milj. neglābj no sabrukšanas 
Reinis Kļavis,  Diena  04/14/05     Bēdīgā ceļa seguma dēļ ceļa zīmes uz Daugavpils šosejas Rīgas tuvumā norāda braukt ne ātrāk par 70 km/h. Plānots arī remonts, tomēr uz ceļu stāvokļa samilzušo problēmu fona gan viens, gan otrs pasākums izskatās vairāk pēc lāpīšanās.
Gandrīz divarpus miljardu latu — tāds šogad ir Latvijas ceļos ieguldāmo līdzekļu deficīts, taču ar ceļu uzturēšanai un atjaunošanai ieplānotajiem 98 miljoniem latu nepietiek pat deficīta noturēšanai šādā līmenī. Kamēr Satiksmes ministrija drudžaini meklē iespējas finansējuma piesaistīšanai no akcīzes nodokļa, va/s Latvijas valsts ceļi (LVC) uz šosejām, kur atļautais ātrums ir 90 km/h, bet izveidojušās īpaši dziļas rises, izvieto ieteicamā ātruma ceļa zīmes 70 km/h, lai izvairītos no iespējamās tiesāšanās par zaudējumiem, kas autovadītājiem radušies prasībām neatbilstošu ceļa apstākļu dēļ.
LVC nav apkopota informācija, cik ieteicamā ātruma ceļa zīmju uz kādām šosejām izvietots. Reģionālajām nodaļām dots rīkojums tās izlikt vietās, kur rišu dziļums var apdraudēt satiksmes drošību, taču, kā atzina Dienas aptaujātie autovadītāji, zilie četrstūri, kas rekomendē pārvietoties ar ātrumu 70 km/h, sastopami gandrīz uz visām šosejām, kur notiek intensīva starptautisko kravas pārvadājumu satiksme, īpaši uz Daugavpils ceļa. 
"Kad nomainu ziemas riepas pret nedaudz platākām, rises ir īpaši jūtamas. Uz Daugavpils šosejas, braucot pa labo joslu, grūti noturēt stūri, šķiet, ka mašīna tūlīt palēksies un ielidos grāvī," stāsta 29 gadus vecais šoferis Mihails Jentess. Pēc viņa novērojumiem, ieteikto ātrumu autovadītāji gan izvēlas reti — lielākoties brauc ar tiem pašiem 100 km/h ar dažiem izņēmumiem, kas "lido" ar 130 un vairāk kilometriem stundā.
LVC satiksmes organizēšanas plānošanas daļas vadītājs Ainārs Morozs skaidro, ka ieteicamā ātruma zīmes izvietotas galvenokārt uz ceļiem ar dalīto brauktuvi, kur rises izveidojušās vienā joslā. "Tā ir pašaizsardzība. Normālam autovadītājam ir skaidrs, ka, piemēram, lietainā laikā rises pielīst ar ūdeni un, ātri braucot, tas var būt bīstami. Tomēr daļa autovadītāju labprāt pārsniedz atļauto ātrumu un, ja notiek avārija, nekavējas sūdzēt tiesā, ka nav izliktas brīdinošas ceļa zīmes," sacīja A.Morozs. Viņš nenoliedza, ka zīmes neatrisina problēmas un risēm uz ceļa vispār nevajadzētu būt, tomēr, pirms nav atrisināts ceļu finansējuma jautājums, LVC izvēlējušies ieviest šādu risinājumu.
Kopā ar Eiropas Savienības finansējumu ceļu uzturēšanai un atjaunošanai šogad plānots tērēt 98 miljonus latu, ko salīdzinājumā ar lielo deficītu LVC ražošanas pārvaldes direktors Andris Lapsiņš atzina par niecīgu summu. 
2003.gadā deficīts bija 337 miljoni latu, un 2004.gadā šī summa palielinājās līdz 1,9 miljardiem, jo Eiropas Savienība, kurā Latvija iestājās pērn, pieprasa ceļus rekonstruēt ar modernākām, līdz ar to dārgākām metodēm. Šogad deficīts aplēsts jau uz 2,4 miljardiem latu. 
Ja ceļiem izdotos piesaistīt aptuveni 80% akcīzes nodokļa, ar to vajadzētu pietikt, lai deficīts nepalielinātos, savukārt, piesaistot Eiropas Savienības līdzekļus, to pakāpeniski varētu deldēt, spriež A.Lapsiņš, piebilstot, ka šis lēmums gan ir politiķu ziņā.
"Tas patiešām ir apbrīnojami, ka valstij nepietiek naudas tik svarīgiem infrastruktūras objektiem kā ceļi," pauž Juristu biedrības prezidents Aivars Borovkovs. Viņš uzver, ka patlaban tiek pieļautas atkāpes no akcīzes nodokļa likuma gara, proti, nodoklis, ko visi autobraucēji maksā, pērkot degvielu, jau sākotnēji tika ieviests ar nodomu līdzekļus novirzīt ceļu uzturēšanai. "Es pat domāju, ka nav ko knapināties ar 60, 70 vai 80 procentiem no akcīzes nodokļa," uzskata A.Borovkovs.
Latvijas Autoceļu fonds, kurā agrāk tika ieskaitīta daļa akcīzes nodokļa, līdz ar citiem speciālajiem budžetiem tika likvidēts Repšes valdības laikā, un pērn Saeimas Tautsaimniecības komisija noraidīja satiksmes ministra Aināra Šlesera (LPP) kūrēto ideju par fonda atjaunošanu. "Tam nav atbalsta nedz citās ministrijās, nedz politiskajās partijās," atzina Satiksmes ministrijas parlamentārais sekretārs Krišjānis Peters. 
Lai arī ministrija pilnībā nav atteikusies no šīs idejas, paralēli izstrādāta arī otra ceļu finansēšanas palielinājuma koncepcija. Tā paredz izmaiņas likumā par autoceļiem — jau no šā gada autoceļu uzturēšanai jānovirza 60% akcīzes nodokļa un ar katru nākamo gadu par 5% vairāk, līdz finansējums sasniegs 80%. Kopā ar transportlīdzekļu nodevu šogad tas ļautu ceļiem piesaistīt 72,3 miljonus latu, nākamgad 118,8, bet aiznākamgad 127,8 miljonus latu. "Ja atbalstīts netiks neviens no šiem variantiem, tad patiešām grūti prognozēt, vai ceļi kādreiz tiks sakārtoti," pauda K.Peters. 
Gan Autoceļu fonda atjaunošanas, gan otru finansēšanas variantu ceturtdien plānots izskatīt valsts sekretāru sanāksmē, un saskaņā ar procedūru aptuveni pēc divām nedēļām tam būtu jānokļūst līdz valdībai.
 Zinātnieki pie uzņēmējiem — ar varu 
Kristaps Pētersons,  Diena  04/14/05     Latvijas zinātniekiem top Eiropas darba tirgus portāls Zinātnieki un uzņēmēji atšķirīgo filozofiju dēļ dialogu pie viena galda reti spēj novest līdz konkrētam rezultātam, tāpēc ES sestā ietvarprogramma atvērusi līdzfinansējumu iespējai satikties virtuāli. To, kādā formā tā izpaudīsies, nosaka pašas dalībvalstis — Latvija izvēlējusies saviem apstākļiem pielāgot Eiropā praktizējošo zinātnieku un pētnieku darba tirgus datu bāzi, cerot radīt aktīvāku pētnieku apriti Latvijā, taču Polija un Lietuva veido portālus, kur vietējie zinātnieki un uzņēmēji var kopīgi gatavot finansējuma projektus, piesaistot ES līdzekļus.
"Esmu varbūt pārāk liels skeptiķis, taču man nav pārliecības, ka šī forma varētu nest kādu būtisku uzlabojumu. Drīzāk ne," norāda Latvijas Tehnoloģiskā centra (LTC) vadītājs Jānis Stabulnieks. Viņa centrs, aktīvi piedaloties citos ES ietvarprogrammu finansētajos projektos, jau sešus gadus mēģina pie viena sarunu galda sēdināt gan zinātniekus, gan uzņēmējus. "Tas ir ļoti sarežģīts process, jo zinātnieks ir cilvēks, kas fokusēts savam darbam, taču uzņēmējam primārā ir peļņas gūšanas iespēja," norāda J.Stabulnieks.
ES sestās ietvarprogrammas līdzekļus piešķir Eiropas Komisija, lai ar visiem iespējamiem kanāliem satuvinātu zinātni un uzņēmējdarbību, veicinātu pēc iespējas vairāk inovāciju izmantošanu visās nozarēs, tādējādi palīdzot kontinentam kļūt par konkurētspējīgāko pasaulē.
Latvijā divi redzamākie ietvarprogrammas pienesumi pašreiz ir LTC, kas pie viena galda aicina sēsties zinātniekus un uzņēmējus, un Latvijas Pētnieku mobilitātes centrs (LPMC), kas ar portāla starpniecību Latvijā atklās Eiropas zinātnieku darba tirgus un prakšu iespējas. Pēc dažu pagājušajā nedēļā notikušās konferences Baltic IT&T dalībnieku domām, popularizējot darba iespējas ārzemēs, jau tā mazais vietējo zinātnieku skaits var aizplūst uz labāk apmaksātām darba vietām citur ES. "No vienas puses, tas varētu tā būt, taču mēs tikpat labi varam piesaistīt arī citu valstu zinātniekus savos projektos," norāda LPMC projekta vadītājs Arnis Kokorevičs un aicina visus interesentus 19.maijā Mazās ģildes ēkā iepazīties ar LPMC vīzijām un iespējām.
"Eiropai jau patīk sponsorēt zinātnieku un uzņēmēju saliedēšanas projektus, taču jautājums ir par to, cik lietderīgs ir viens vai otrs pasākums," teic LTC vadītājs. "Mana sešu gadu pieredze zinātnisko atklājumu pārnesē uz uzņēmējdarbību rāda, ka tas ir sarežģīti un jāveic burtiski ar varu," piebilst J.Stabulnieks, pēc kura domām, portāls var veicināt arī pozitīvu attīstību, aicinot aizbraukušos Latvijas zinātniekus atgriezties. "Tagad šis process jau lēnām notiek," min J.Stabulnieks.
Idejas zinātnieku un uzņēmēju kontaktu dibināšanai ir dažādas, piemēram, pētnieks Adams Turovecs no Varšavas stāsta, ka nesen radītais portāls Comist stimulē "mazās un jaunās ES valstis integrēties lielo brāļu tirgū ar augstvērtīgiem produktiem", taču viņš atzīst, ka mazo un vidējo uzņēmumu aktivitāte Austrumeiropā joprojām saglabājas zema. Portāla autori norāda, ka viens interneta resurss nekad neaptvers visas augstvērtīga produkta ražošanas jomas, tāpēc Comist koncentrē uzmanību uz lauksaimniecību un loģistiku. Uzņēmējs par brīvu var apskatīt zinātnieku piedāvājumus un atstāt komentārus vai savu kontaktinformāciju. Comist ir arī sava virtuālā diskusiju telpa, kur ik pa laikam tiek rīkotas tikšanās ar politiķiem, uzņēmējiem un zinātniekiem, lai veicinātu visu pušu sadarbību. Portāla autori — pieredzējuši pētnieki — sniedz praktiskus bezmaksas padomus Eiropas naudas apguvē. "Ideja ir uzņēmējiem parādīt, ka lauksaimniecības un loģistikas nozarē ir daudz neatklātu inovatīvu risinājumu un viņiem ir nepieciešamas pētnieku grupas, kas strādā firmas paspārnē un rada viņu produktiem pievienoto vērtību," norāda A.Turovecs. 
Konferences Baltic IT&T dalībnieks Jozs Zalatorus no Lietuvas iepazīstināja ar drīzumā pieejamo IST4Balt virtuālo projektu, kas jau daudz tiešāk palīdzētu pētniekiem un mazajiem uzņēmējiem veidot projektu finansējuma saņemšanai no dažādiem avotiem Eiropā. "Mūsu mērķis ir izveidot sadarbības vidi, kurā līdzīgi kā pie galda vairākas puses sēž pie ekrāna dažādās pasaules malās un padara vienu darbu," skaidro J.Zalatorus. Portāls piedāvās lejupielādēt speciālu diskusiju programmu, kas pieļauj arī bezmaksas interneta telefona izmantošanu. Diskusijas dalībniekiem tiks piedāvātas jau gatavas projektu formas, kā arī plaša likumdošanas un kontaktu datu bāze. "Ir svarīgi samazināt laiku, kas paiet, meklējot informāciju, tāpēc mūsu doma ir censties visu nepieciešamo piedāvāt vienviet," norāda J.Zalatorus.
ES sestajā ietvarprogrammā viena no iniciatīvām ir mobilitātes stratēģija Eiropas pētniecības telpā, kas paredz apvienot 33 valstis vienā darba tirgus datu bāzē. Ar Eiropas un Izglītības un zinātnes ministrijas finansējumu Latvijā šo datu bāzi veido LPMC. Projekta vadītājs A.Kokorevičs skaidro, ka portāla galvenais uzdevums būs radīt iespējas mūsu zinātniekiem piedalīties ārvalstu universitāšu projektos, kā arī ieinteresēt ārvalstniekus atbraukt šurp. "Mērķis ir pirmā kontakta radīšana," saka A.Kokorevičs un piebilst, ka trīs gadu laikā jāpanāk šā projekta ieviešana, lai to pilnībā varētu finansēt Latvijas puse.
Mobilitātes centru un portālu tīkls visā Eiropā paredz, ka informāciju saistībā ar konkrētiem jautājumiem par savu nākamo darbavietu un darba vidi pētnieks saņems tieši no tās valsts mobilitātes centra un portāla, kurā viņš ir paredzējis darboties. Tādēļ arī informācija Latvijas portāla pirmajā kārtā tiks sniegta angliski.
LPMC portāls
- Eiropas pētniecības darba iespēju datu bāze
- Anonīmu pētnieku CV datu bāze
- Apkopota informācija par partneriem un grantiem visā pasaulē
- Linki uz iespējamo darba devēju mājaslapām
- Informācija par dzīvošanas iespējām un likumdošanu, kas jāņem vērā zinātniekiem, strādājot ES teritorijā
- Informācija par ES pētnieku mobilitātes politiku
Avots: A.Kokoreviča prezentācija konferencē Baltic IT&T

Izglītībā...

Iemācījies lielīties 
Ilze Arkliņa,  Diena  04/12/05     Aizkraukles ģimnāzijas direktors Leons Līdums rutīnu pārvar ar dalību Eiropas Savienības projektos
Aizkraukles ģimnāzijas direktors Leons Līdums (47) skolas direktora amatā ir jau septiņpadsmito gadu. "Kas es par veiksminieku — visu mūžu nostrādājis vienā vietā," viņš smejas, Dienas aicināts intervijai, marta vidū viesojoties skolu avīžu festivālā Aizkrauklē. Taču pat vērotājam no malas redzams, ka paveikts daudz — no skolas ar "nenoturīgu izglītības kvalitāti" tā ir kļuvusi par novada ģimnāziju, rekonstruēta dienesta viesnīca un plānos ir jauna ar 150 vietām, 90% skolas absolventu studē. Nākamais solis — jākļūst par valsts ģimnāziju. "Tā es neteikšu — kāds vēl noskaudīs," L.Līdums smejas, kad atgādinu sacīto, ka valsts ģimnāzijas statusa iegūšanai palicis tikai neuzrakstīts iesniegums.
Leons Līdums ir savas skolas otrā izlaiduma absolvents. Pēc Daugavpils Pedagoģiskā institūta Fizikas un matemātikas fakultātes beigšanas bija domājis iet uz laukiem strādāt, lai "nebūtu jāiet padomju armijā", taču atgriezās savā skolā, kur tobrīd vajadzējis fizikas skolotāju. 1986.gadā L.Līdums kļuva par mācību pārzini un vēl pēc diviem gadiem, kad iepriekšējais direktors devās pensijā, par direktoru. "Biju pietiekami jauns un zaļš, daudz ko nezināju, bet es biju savējais, stučkēnietis toreiz," stāsta L.Līdums. "Stučkas (tagad Aizkraukles) 2.vidusskola toreiz diez ko nekotējās — pilsēta jauna, tradīciju vēl nebija, arī izglītības kvalitāte vēl nebija tik noturīga, tāpēc skolēni devās mācīties uz tradicionāli zināmajām kaimiņu skolām — Skrīveriem, Koknesi." Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, kad izglītības sistēmā bija "zināms sajukums", Aizkraukles vidusskola bija viena no pirmajām, kas pārgāja uz 10 ballu vērtēšanas sistēmu. "Tā bija zināma avantūra gan man, gan manai komandai, bet mēs vienmēr esam centušies uzsvērt jaunās tehnoloģijas izglītībā, mēģināt un neatteikties no tā," stāsta L.Līdums. Pirms desmit gadiem tika nodalīta sākumskola, un "sākām paaugstināt latiņu, uzņemot vidusskolā." Viens no skolas moto bijis — gala pārbaudījumos nepieļaut špikošanu. "Sākumā mēs bijām tādi baltie zvirbuļi, bet mūsu stingrā nostāja ar laiku atmaksājās — tagad, kad ir centralizētie eksāmeni un vērtē neatkarīgi, mēs, protams, esam vinnētāji," stāsta direktors. Tagad skolā no 7. līdz 12.klasei mācās 647 skolēni, 90% no viņiem pēc beigšanas iestājas augstskolās. 
Tā kā direktora aizraušanās ir informāciju tehnoloģijas, skola aktīvi piedalās dažādos starptautiskos projektos ar uzsvaru uz IT pielietojumu mācību procesā. "Apvienojāmies ar dažām skolām Latvijā un vadījām IERN — International Education and Resource Network projektu, ko finansēja Sorosa fonds. Sadarbojāmies ar daudzām skolām no dažnedažādām valstīm — biju semināros Barselonā, Budapeštā un ASV, Čatanogā. Metāmies arī dažādos skolu demokratizācijas projektos, ko organizēja Skandināvijas valstis. Tajā brīdī mums atvērās pasaule, iegājām apritē un mudinājām uz to arī skolotājus." 
L.Līdums ir Aizkraukles domes deputāts jau trešo sasaukumu pēc kārtas. "Šogad esmu otrais, kam ir visvairāk plusiņu. Pirmais ir domes priekšsēdētājs, bet es esmu otrais un ar to lepojos," viņš saka. 
L.Līdums uzsver, ka skolas vadītājam sadarbība ar pašvaldību ir ārkārtīgi būtiska. "Pirms četriem gadiem skola sāka uzplaukt — dome atbalstīja skolas renovāciju, ņemot 200 000 latu kredītu skolas jumta un sporta zāles rekonstrukcijai. Izremontēts mediju centrs un decembrī rekonstruēts skolas ieejas mezgls." 
Skolā ir automātiskās durvis un uzbraucamais celiņš invalīdiem. Pirms diviem gadiem uz skolas jumta tika uzstādīti saules kolektori — Dānijas valdības dāvinājums 12 000 latu vērtībā. "Ar kolektoriem pierādījām, ka mēs varam. Dāņi redzēja, ka mēs strādājam ar tehnoloģijām, pie mums notiek dažādi pieredzes apmaiņas pasākumi un mēs varam tās lietas arī popularizēt. Projekts parasti rosina uz citu projektu, un nākamajā gadā sekoja dāņu dāvinājums — skolā nomainījām apgaismojumu 14 000 latu vērtībā," stāsta direktors. 
Skola piedalās arī Eiropas skolu sadarbības projektā Youth Crossing the Border un pirmo gadu ir tā koordinatore. Direktors atzīst, ka piedalīšanās projektos dod gandarījumu un iespējas pārvarēt rutīnu gan skolēniem, gan skolotājiem. "Viņi vairs neieraujas sevī un tik provinciāli neskatās uz lietām. Viņi spēj saskatīt, kas Eiropā ir labs un novērtēt, ar ko mēs joprojām esam labi un labāki, un tas paceļ pašapziņu." L.Līdums piemin skolotāju apmaiņas projektu ar Biržu skolu Lietuvā. "Patīkami bija apzināties, ka mūsu skola ir demokrātiskāka, brīvāka, viņi ar skaudību noskatījās uz daudzām lietām pie mums. Ar to ir jālielās, to es esmu iemācījies."
1980—1986 
Fizikas un matemātikas skolotājs, Aizkraukles 2.vidusskola
1986—1988 
Direktora vietnieks mācību un audzināšanas darbā, informātikas skolotājs, Aizkraukles 2.vidusskola
1988
Aizkraukles novada ģimnāzijas (2.vidusskolas) direktors

Atbalsta valodas projektus 
BNS  04/12/05     Valsts valodas aģentūra (VVA) pirmajā šāgada valodas attīstības konkursā atbalstījusi deviņus pieteiktos projektus.
Divus projektus pieteikusi Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskola, kas piedāvā izstrādāt mācību līdzekļus latviešu valodas apguvei skolā. LU Latviešu valodas institūts pieteicis projektu populārzinātniska rakstu krājuma sagatavošanai un valodniecības terminu skaidrojošās vārdnīcas izstrādei. LU Matemātikas un informātikas institūts pieteicies izveidot mācību līdzekli CD formātā pareizrakstības prasmju pilnveidei latviešu valodā, kā arī izstrādāt latviešu valodas tekstu korpusa koncepciju. Eiropas Valodu portfeļa (EVP) izstrādei sākumskolas audzēkņiem Latvijā un tā aprobācijai pieteikusies Angļu valodas skolotāju asociācija, bet Valodu mācību centrs pieteicies starptautiskas konferences un semināra organizēšanai par EVP pieaugušajiem Latvijā un starptautiskajā apritē. Apgāds Daugava pieteicis projektu Eiropas kopīgās pamatnostādnes valodas apguvei: mācīšanās, mācīšana, vērtēšana Latvijā. Neviens nav pieteicis projektu latviešu valodas prestiža nostiprināšanai, katru nedēļu publicējot rakstus par valodas jautājumiem, tādēļ konkursu ar mainītiem noteikumiem plānots izsludināt vēlreiz.

Izglītības reformas tiesā — viedokļu sadursme 
Ilze Grīnuma,  Diena  04/13/05     Ar asiem pušu pretargumentiem otrdien sākās tā dēvētās izglītības reformas lietas skatīšana Satversmes tiesā. Lietas pieteicēju pārstāvis Boriss Cilevičs (TSP) savā runā uzsvēra, ka, piemērojot mazākumtautību vidusskolām pāreju uz 60% mācību latviski, 40% krieviski, valsts tās diskriminē, jo pazemina izglītības kvalitāti. Saeimas pārstāvis Gunārs Kusiņš norādīja — pieteikums balstīts uz selektīviem faktiem un subjektīviem vērojumiem, jo nevar objektīvi runāt par reformas sliktajām sekām, ja nav pagājis pat viens mācību gads. Trešdien tiesa turpinās uzklausīt pieaicinātās personas.
Lietas izskatīšanas pirmajā dienā tiesa daudzo abu pušu jautājumu dēļ tika vien līdz pirmo triju no aptuveni desmit pieaicināto personu uzklausīšanai. Interesantu pavērsienu sēdes gaitā nesa tiesneses Ilgas Čepānes jautājums par pieteicēju galamērķi — ja tiesa atceļ apstrīdēto Izglītības likuma pārejas noteikumu pantu par valodas lietojuma proporciju, tad iepriekšējā redakcija nosaka mācības tikai valsts valodā. Savu skološanās variantu prasības pieteicēji nekonkretizē.
B.Cilevičs pārstāv 20 Saeimas kreiso spēku deputātus, kuri ar savu pieteikumu apstrīd mazākumtautību izglītības reformas atbilstību Satversmei un vairākām cilvēktiesību normām. Viņš skaidroja, ka tādā gadījumā pārejas noteikumi vispār zaudētu savu spēku, jo 2004.gada 1.septembris jau ir garām. Tad būtu spēkā likuma 9.pants, kas nosaka, ka citā valodā var mācīties mazākumtautību programmās. Tiesa, vienlaikus šis pants arī paredz, ka Izglītības un zinātnes ministrija nosaka, kādi priekšmeti apgūstami valsts valodā.
Cilvēktiesību un etnisko studiju centra direktore Ilze Brands–Kehre Dienai sacīja, ka par mazākumtautību diskrimināciju noteiktās proporcijas dēļ šajā lietā nevar runāt, jo tam nav nekādu pierādījumu. Diskusija varētu būt par to, cik nopietni normas pieņemšanā bija iesaistīti tie, kurus tas skars.

Skudra ar pozitīvu domāšanuGunta Tabore,  NRA  04/13/05     Veido enciklopēdiju, kas rakstāma un lasāma vienlaikus.
"Daudzi brīnās – kā tā, vienkārši ļaudis un enciklopēdijā?! Toties mums ir tādi cilvēki, par kuriem neuzzināsiet nekur citur. Lasot šos stāstus, pazūd nievīgā attieksme, kas vīd teicienā "mazā Latvija". Nu nav Latvija maza!" saka Laura Kalinka, kura veido virtuālo enciklopēdiju Latvijas ļaudis uz 21. gadsimta sliekšņa.
"Ieguvām tādus darbus, ka es pati sevi apskaužu!" emocionāli teic Laura Kalinka, raksturojot skolu konkursu internetā Latvieši pasaulē, kas noslēdzas šajās dienās. Ieklikšķina adresē www.gramata21.lv un rāda, kur lasāmi ārvalstīs dzīvojošo latviešu dzīvesstāsti. Kad brīnos, ka konkurss vēl rit, bet teksti jau lasāmi, idejas autore pasmaida: "Tā ir grāmata, ko raksta un lasa vienlaikus."
Atšķirībā no citiem konkursiem virtuālās enciklopēdijas sakarā (tādi jau pieci) šoreiz skolēniem ar saviem varoņiem jāsazinās ar epasta palīdzību, tā top šie stāsti. Interesanti cilvēki no ASV, Anglijas, Austrālijas, Beļģijas, Kanādas, Zviedrijas, Dienvidāfrikas... "Stāstos redzama cilvēka stāja brīvajā pasaulē." Konkursu organizē Latvijas Izglītības informatizācijas sistēma (LIIS), Pasaules brīvo latviešu apvienība un sabiedriskā organizācija Virtuālā enciklopēdija.
Šī virtuālā grāmata ir savdabīga tieši tajā ietverto personību dēļ. "Sabiedrībā nerimst zvaigžņu taisīšana, taču īstos varoņus zina maz. Mūsu mērķis nav ievietot visus sabiedrībā pazīstamos – esmu jau atskatījusies, kā LPSR Mazās enciklopēdijas laikos mērīja un svēra, cik kurš vērts, cik lielu bildīti pelnījis... Te ir cilvēki ar pozitīvu darbības programmu, un viņu dzīvesstāsti spilgti ataino Latvijas vēsturi," uzsver Laura Kalinka.
Personu skaits nu jau tuvojas diviem tūkstošiem. Visa aizsākums meklējams pirms sešiem gadiem. Idejas dzimšanā sava loma bija Lauras Kalinkas dzīves uzkrājumiem. Vispirms līdzdalība padomiskās enciklopēdijas tapšanā, viņas pārziņā bija personu rādītājs – "tolaik iemācījos pārvaldīt lielu struktūru, datu masīvu, kā šodien teiktu. Es pēc savas būtības esmu grāmatniece, un man ir tāda sintētiska domāšana – ne tikai analizēt, bet integrēt, vākt kopā." Kad piedalījusies zinātnisko grāmatu izdošanā, ieraudzījusi, cik interesantas tēmas risina zinātnieki un vienlaikus – cik maz ļaudis par viņiem zina. "Šī problēma pastāv arī šodien – maz zinām savus ļaudis, īpaši no novadiem," rezumē pētniece, omulīgi piebilstot: "Es jau vienmēr esmu bijusi skudra ar pozitīvu domāšanu."
Daudzi brīnoties, ka sieviete solīdos gados aizraujas ar datoriem un jūsmo par internetu. Laura Kalinka atminas pirmo iepazīšanos ar ESM, datoru senci, kas viņā izraisīja neviltotu interesi. Vēlāk veidojusi žurnālus Datortehnika, Baltic IT Review un Datoru Avīze. "Kad sākās mājas lapu bums, pētīju, ko ļaudis tajās ievieto. Radās ideja izveidot enciklopēdiju, faktiski tādu kā mājas lapu kopojumu, kur cilvēki paši par sevi sniedz informāciju. Man saka – ah, par sevi taču sliktu nerakstīs. Bet lai ir viena vieta, kur iespējams paust pozitīvās domas!" sparīgi teic Laura Kalinka.
Viņa atminas, pa kādiem ciņiem nācies kāpt, lai nepazaudētu ideju. Sorosa fonda finansiālā palīdzība beigusies pie simtās personas... "Es jutos draņķīgi – paņemt šitādu tēmu un tālāk netikt, man bija iekšējs kauns! Zvanīju Vairai Vīķei-Freibergai, viņa tolaik vadīja Latvijas institūtu, teicu – man ir tāds ambiciozs projekts. Viņai ideja iepatikās, raudzībās atnāca Imants Freibergs un Imants Ziedonis, taču sadarbība neizdevās... prezidenti ievēlēja," pasmaida Laura Kalinka. 
Jauns uzplaiksnījums radies, kad sameklējusi saprotošus ļaudis Latvijas Izglītības informatizācijas sistēmā (LIIS), profesors Agnis Andžāns teicis, lai piedāvā projektu skolām. Tā sākās. Šo gadu laikā savākti neskaitāmi dzīvesstāsti no novadu cilvēkiem, dziesmu svētku dalībniekiem, atmodas varoņiem... 
"Laukos nepieciešama motivācija – ir dators, bet nav jēgpilnas darbošanās. Apbrīnoju Ciblas vidusskolu, viņiem internets nestrādā, bet vienalga piedalās, savu vākumu sūta no pagasta. Izgaismojas jau ne tikai tie, par kuriem raksta, bet arī skolotāji un skolēni, kuri šos stāstus ar degsmi veido. Viņi jūtas kā novada, dzimtās vietas patrioti, lepojas ar šiem cilvēkiem. Un tā ir iespēja saslēgt paaudzes," uzsver L. Kalinka. 
Saņemot un pētot biogrāfijas, Laurai Kalinkai bijis ļoti daudz pārsteigumu par cilvēku pārdzīvoto vēsturiskajos griežos. No daudziem staro gaišums, sirsnība, spēks. "Publicējot šos dzīvesstāstus, mēs mēģinām celt latviešu pašapziņu."
Reizēm viņa saņem vēstules, kurās lūgts, lai šo enciklopēdiju izdod, bet veidotāja protestē: "Lielās grāmatas guļ augstu plauktos, tām jākāpj pakaļ, jālapo, jāmeklē. Es domāju tāpat kā Bils Geits – visam jābūt internetā. Vismaz informācijas pirmajam līmenim, kas vistuvāk lasītājam. Galu galā – kas mēs esam, ja neveidojam paši savus latviskos resursus?!"
Laura Kalinka
Virtuālās enciklopēdijas idejas autore un veidotāja
•	Dzimusi 1939. gadā Rīgā
•	Beigusi LVU Vēstures un filoloģijas fakultāti, specialitāte – latviešu filologs 
•	Strādājusi izdevniecībā Zinātne, Latvijas PSR Mazās enciklopēdijas redakcijā un citur
•	No 1990. gada žurnāla Zinātņu Akadēmijas Vēstis atbildīgā redaktore
•	Strādājusi žurnālos Datortehnika, Baltic IT Review un Datoru Avīzē
•	1998. gadā saņēmusi Sorosa fonda atbalstu www. gramata21.lv izveidei
•	2002. gadā kopā ar Latvijas vēstures skolotāju valdes locekli Andri Tomašūnu nodibinājusi sabiedrisko organizāciju Virtuālā enciklopēdija
•	Ir dēls un meita, divi mazdēli
•	Vaļasprieki – klasiskā mūzika, lasīšana, Latvijas vēsture, politika, dārzs. "Un visu laiku mazliet sekoju tam, kas notiek Latvijas internetā"
Izglītības iestāžu absolventu bezdarba cēloņi ir studiju nozares izvēlē un izglītības kvalitātēLETA  04/14/05    Trešdien izglītības iestāžu absolventu bezdarba iemeslu analizēšanai izveidotās darba grupas sēdē tika apkopoti izglītības iestāžu absolventu bezdarba cēloņi un apsvērti problēmas risinājumi, informēja Valsts kancelejas Komunikācijas departamenta konsultante Agnese Korbe. 
Latvijas Studentu asociācija (LSA) sanāksmē pauda viedokli, ka izglītības iestāžu absolventu bezdarba cēloņi ir studiju nozares izvēlē, darba tirgus pieprasījumā, iegūtās izglītības kvalitātē, prasmju un praktisko iemaņu trūkumā, reģionālajā bezdarba līmenī un ģimenes stāvoklī. 
LSA pārstāvji arī novērojuši: jo lielāka augstskola, jo mazāka ir absolventu bezdarbnieku procentuālā attiecība pret kopējo absolventu skaitu. Relatīvi lielāks bezdarbnieku līmenis esot novērojams privāto augstskolu absolventu vidū, kā arī tajās valsts augstskolās, kuras ietekmē kopējais reģiona bezdarba līmenis. 
Informatīvajā ziņojumā, kuru darba grupai jāiesniedz Ministru prezidentam Aigaram Kalvītim (TP), paredzēts aplūkot četrus pamatjautājumus - mācību iestāžu absolventu nodarbinātību, iegūtās izglītības un prasmju atbilstību darba tirgus prasībām, izglītības ieguves ilgtermiņa politiku un tautsaimniecības attīstības un darba tirgus ilgtermiņa prognozes modeli. 
LSA pārstāvji darba grupas sēdē ieteikuši konkretizēt studiju slodzes apjomu, paaugstināt izglītības kvalitāti, popularizēt maģistrantūru un doktorantūru, stimulēt profesūru, nodrošināt mūsdienīgu materiāli tehnisko bāzi, veikt izmaiņas kreditēšanas sistēmā, pētīt ilgtermiņa pieprasījumu tautsaimniecībā, vidējās izglītības sistēmā risināt jautājumu par obligātajiem priekšmetiem, stimulēt atsevišķas nozares un palielināt valsts finansējumu izglītībai. 

Kultūrā...

KultūrziņasLīvija Dūmiņa, Daiga Kalniņa,   NRA  04/08/05
- Leonīda Bauļina izstāde. Šodien (piektdien) pulksten 16 Valsts Mākslas muzejā atklāj Leonīda Bauļina gleznu un grafiku izstādi.
- Dziesmu svētki Latvijas Televīzijā. No sestdienas katru nedēļu pulksten 10. 45 LTV 1 būs iespēja vērot, kā notiek gatavošanās IX Latvijas skolu jaunatnes dziesmu un deju svētkiem. Jauno 12 raidījumu ciklu Nāc gavilēt! vadīs Inga Spriņģe un Lauris Reiniks. Viņi apceļos visus Latvijas novadus, lai tuvāk iepazītos ar dalībniekiem un klātienē vērotu, kā kolektīviem veicas novadu skatēs. Jaunā raidījuma režisore ir Inta Gorodecka.
- Jāņa Pāvila II piemiņai. Sestdien, 16. aprīlī, pulksten 16.30 Sv. Jēkaba katedrālē koncerts pāvesta Jāņa Pāvila II piemiņai. Piedalās profesionālais pūtēju orķestris Rīga, Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolas kamerkoris Fortius, Jāzepa Mediņa mūzikas skolas zēnu koris, solisti Evita Zālīte (soprāns), Arvīds Klišāns (mežrags), Māris Villerušs (čells), Andris Puriņš (ērģeles). Programmā Johans Sebastians Bahs, Sēzars Franks, Jānis Ivanovs, Friģešs Hidašs, Zdeneks Lukašs, Endrū Loids Vēbers, Rihards Dubra, Urmass Sisasks.Kultūrziņa
 04/11/0    
- Fotogrāfa – vecticībnieka pusgadsimts. Mākslinieks restaurators, sava novada un Latgales vecticībnieku dzīves pētnieks un fotogrāfs rēzeknietis Vladimirs Nikonovs savu 50. jubileju atzīmē ar personālizstādi Piecdesmitgadnieka skatiens, kas Latgales Kultūrvēstures muzejā apskatāma līdz 16. aprīlim. V. Nikonovs ir strādājis dažādos Rēzeknes rūpniecības uzņēmumos, 14 gadus veltījis restaurācijas studijām un restauratora darbam Rēzeknes muzejā. Izveidojis divus atklātņu komplektus – Rēzekne senajās atklātnēs un Vecticībnieku lūgšanu nami Latgalē, ir daudzu publikāciju, arī 2000. gadā iznākušās monogrāfijas Rēzekne. Vēstures apcerējumi autors. Jau daudzus gadus mērķtiecīgi pēta Latgales vecticībnieku draudzes.04/12/05
- Dibināts jauns teātris. Teātra Kabata paspārnē darbību sācis politiskais teātris Pro et contra. Režisors Valentīns Maculēvičs teātra atklāšanai izraudzījies Paula Putniņa lugu Debešķīgā tikšanās sievietībā, un pirmizrāde gaidāma šosestdien, 16. aprīlī. Jaunais teātris izvirzījis mērķi balstīties uz profesionāli augstvērtīgu dramaturģiju, konceptuāli skaidru režiju un aktieru – domubiedru grupas darbu. Pagaidām darbojoties kā projektu tipa teātrim, nākotnē iecerēts veidot teātra trupas kodolu, repertuāru, meklēt jaunas sadarbības formas ar dramaturgiem, lai atspoguļotu sociāli un politiski aktuālus jautājumus. Pauls Putniņš lugā Debešķīgā tikšanās sievietībā satraucas par mūžīgo ētisko un morālo vērtību devalvāciju un sabrukumu mūsdienās, par jaunā pragmatisma, bezgarīguma un aprobežotības absolūto uzbrukumu, kā arī apcer sievietes misiju un vietu sabiedrībā. Pirmajā teātra Pro et contra izrādē piedalās Svetlana Bless, Gunta Virkava, Līga Liepiņa, Ilze Blauberga, Andris Bērziņš, Pauls Nimrods un Bruno Libauers. Izrādes scenogrāfs Mārtiņš Kalseris, kostīmu māksliniece Maija Vingre.04/13/05    
- Atceltas izrādes. Šodien un rīt paredzētās Kairiša teātra grupas United Intimacy izrādes, V. Šekspīra Sapnis vasaras naktī, aktieru slimības dēļ atceltas. Ar nopirktajām biļetēm var noskatīties 15. aprīlī pulksten 18.30 vai 16. aprīlī pulksten 18 paredzēto to pašu Viestura Kairiša un Gata Gāgas iestudējumu vai arī nodot tās biļešu tirdzniecības vietās.
- Gatavojoties Lielajam Kristapam. Tuvojoties Latvijas nacionālajam filmu festivālam Lielais Kristaps, kas notiks no 26. septembra līdz 2. oktobrim, ieskatoties festivāla programmā, reizi mēnesī kinoteātrī Rīga tiks demonstrētas jaunās latviešu filmas. Šoceturtdien plkst. 19 režisores Aijas Bley filmu programma: dokumentālā filma Skanošie gadalaiki (2003), animācijas filma Eža kažociņš (2004) un spēlfilma Daudz laimes (2004). 
- Dailes teātra biļetes arī Biļešu paradīzē. No 15. aprīļa biļetes uz Latvijas Dailes teātra izrādēm maijā un jūnijā iespējams iegādāties arī Biļešu paradīzes kasēs visā Latvijā un interneta veikalā www.bilesuparadize.lv
04/14/05     
- Okupācijas muzeja Gadagrāmata. Piektdien pulksten 17 Latvijas Okupācijas muzejā sestās Gadagrāmatas 2004 – Cīņa par Baltiju – prezentācija. Tā veidota, pieminot 1944./1945. gada cīņas par Baltiju, un četrās grāmatas daļās apkopoti pētījumi, dokumenti, muzeja darbs, vēsturnieku ekspertīzes un diskusijas, arī Igaunijas, Lietuvas, Zviedrijas, Krievijas un ASV vēsturnieku publikācijas. 
- Labdarības koncerts. Sv. Pētera baznīcā sestdien pulksten 17 labdarības koncerts akcijā Sadzirdēsim viens otru, kurā tiek vākti ziedojumi vājdzirdīgu bērnu dzirdes operācijām. Koncertā piedalās Saulkrastu pilsētas koris Anima, skanēs dažādu stilu un laikmetu kora mūzika. 
- Kora Latvija koncerts. Pirmdien pulksten 18.30 Rīgas Latviešu biedrības nama Lielajā zālē Valsts akadēmiskā kora Latvija koncerts Romantiskā vācu kora mūzika – diriģenta Olari Eltsa Latvijas debija a cappella programmā. Skanēs Rūdolfa Tobiasa, Arnolda Šēnberga, Riharda Štrausa un Gustava Mālera skaņdarbi, solisti Kristīne Gailīte (soprāns), Iris Oja (mecosoprāns), Mati Turi (tenors) un Andris Gailis (baritons).
Pētīs, kā Latvijas laukos pieejama kultūraLETA  04/10/05     Lai nodrošinātu kultūras norišu pieejamību Latvijas reģionos, plānots uzskaitīt reģionos izvietotos kultūras objektus - koncertzāles, bibliotēkas, kultūras namus, izstāžu zāles un citus objektus. 
11.aprīlī, sanāks darba grupa, kas uzsāks Latvijas kultūras kartēšanas projekta izstrādi, aģentūru LETA informēja Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijas (RAPLM) preses sekretārs Ansis Pūpols. 
Kultūrkartēšana paredz uzskaitīt kultūras objektus Latvijas reģionos, lai turpmāk plānotu to izvietojumu atkarībā no cilvēku apdzīvojuma reģionos un infrastruktūras. 
Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs Māris Kučinskis (TP) norāda, ka reģionālā attīstība nav iedomājama bez kultūras norisēm reģionos, tādēļ, apvienojot pagastus, jādomā, kur cilvēkiem būs pieejami kultūras objekti. 
Darba grupas sēdi vadīs Kučinskis un kultūras ministre Helēna Demakova (TP). Piedalīsies arī RAPLM valsts sekretāra vietnieks Andris Kužnieks, Telpiskās plānošanas departamenta speciālisti, Rīgas pilsētas Sabiedrisko pakalpojumu regulatora padomes pārstāvji un Kultūras ministrijas speciālisti. 
Tikšanās plkst.15 paredzēta Kultūras ministrijā Kr.Valdemāra ielā 11a. 
Iekšiņas un āriņas jaunākā dzīveIlze Zveja,  NRA  04/11/05     Mūsdienīga bērnu dzeja modernā formātā
Saliekot kopā divus prātus, sadarbojoties grāmatu izdevējiem Liels un mazs un mūzikas izdevniecībai Upe tuviem un tāliem, tapis skaņu disks Iekšiņa un āriņa. 
"Dzejoļi ir ritmiski, tos vajag skandēt, dungot, ūjināt, izdancot un izlēkāt, jājūtas kā putnam, kas sagaidījis pavasari un priecājas pats par savu balsi," saka dzejniece Inese Zandere. Dzejoļi nav tikai lasāmi, to skaitīšana, izjušana ar balss un ritma starpniecību ļauj citādi palūkoties uz piņķerīgo vārdu un burtu pasauli, kas ielikta grāmatā.
Iekšiņas un āriņas vēsture jau rakstāma vairāku gadu garumā un nav tikai dzejnieces Ineses Zanderes krājums. Atstājot dzejnieces ziņā to daļu, kas saistīta ar dzejoļu rakstīšanu un grāmatas sakārtošanu, grāmatas, kas pārtapusi mūsdienīgi dēvējamā lielumā projekts, notikumu un dzīves publiskā vēsture jau rit trešo gadu. Sākumā bija burtu un vārdu spēles un dungošana, jo Inese Zandere atzīst, ka vispirms savus dzejoļus dziedot, tad tas pārtapa dzejoļu krājuma manuskriptā, kuru atzinīgi novērtēja konkursa Preses nama grāmata žūrija 2002. gadā. Iznāca grāmata, kas ātri vien kļuva par bibliogrāfisku retumu, un vairākas reizes tika sumināta konkursos, kuri saistīti ar literatūru un izdevējdarbību. Blēņīgie, bet smalkas dzīvesziņas pilnie dzejoļi kļuva par iedvesmas avotu dzejas izrādei Iekšiņa un āriņa, kas arvien pulcina pilnu Jaunā Rīgas teātra Mazo zāli, jo skaitīkļi, baidīkļi, skraidīkļi, spēlējamie un minamie panti tā vien prasās laukā no grāmatas. 2004. gada nogalē izdevniecība Liels un mazs izdeva grāmatas Iekšiņa un āriņa papildinātu izdevumu un vēl kalendāru. Dzejoļu jaunākā dzīve atkal turpinās ārpus grāmatas – skaņu ierakstā Iekšiņa un āriņa. Muzikāli dramatiskā interpretācija veidota, domājot par tiem mazajiem dzejas un blēņpantu interesentiem, kas vēl paši nelasa vai arī nav rados ar Burtu tārpiņu, kurš dienā spēj notiesāt veselu alfabētu. Tikpat labi skaņu disks noderēs arī tiem Burtu tārpiņa draugiem, kas dienā spēj notiesāt pat vairākus alfabētus, – lai izjustu valodas skanējumu un labāk saklausītu dzejoļos ielikto domu, kas, klusībā liekot kopā burtus, varbūt paslīdējusi garām nepamanīta. 
Trīsdesmit deviņi dzejoļi tāpat kā izrādē dzirdami aktieru Gunas Zariņas un Kaspara Znotiņa balsī skandēti, un dažs arī tiek dziedāts, jo Ineses Zanderes ritmiski skanīgie panti rosinājuši Juri Kulakovu, Līgu Celmu, Arni Miltiņu, Ingu un Edīti Baušķeniekus rakstīt jautras dipināmas, skrienamas, spēlējamas un blēņojamās dziesmas. Līdzās dzejas domas un valodas krāsainības iepazīšanai tā ir arī iespēja dzirdēt izrādi – protams, ne visu, jo disks (turklāt par salīdzinoši demokrātisku cenu) ir sasniedzamāks un pieejamāks nekā pieprasītais iestudējums.
Bērnišķīgo prieku vairo arī oranžīgi dzeltenais diska noformējums un mīļie zīmējumi, kuru nemainīgi visiem ar Iekšiņu un āriņu, kā arī izdevniecību Liels un mazs saistītiem notikumiem un izdevumiem veidojusi māksliniece Ūna Laukmane. Mākslinieces stādītais Pavasara koks diska atvēršanas pasākumā Pavasara skaņu darbnīca pagājušajā sestdienā Jaunā Rīgas teātra Mazajā zālē saplauka pavasarīgi koši, tikpat krāšņi kopīgā improvizācijā tapa Pavasara simfonijas ieraksts, atvērti un priecīgi muzicēja lielie un rotaļājās bērni. Diska muzikālo noformējumu veidojis Uģis Vītiņš, papildinot dzejoļu lasījumu ar dabas skaņām: putnu vīterošanu, pīļu pēkšķēšanu, upes burbuļošanu un ūdens pilēšanu, kā arī ierastāku un neikdienišķāku instrumentu skanējumu – lietuskoka, no ķirbja izveidota grabīkļa (šeikera) un zvaniņu mūziku. IzstādesLīvija Dūmiņa,  NRA  04/11/05     
- Mākslas galerijā ag7 apskatāma Olgas Dorenskas personālizstāde Džuandzi un taurenītis. Filozofes un kulturoloģes Olgas Dorenskas (1949) gleznas pirmo reizi plašākas publikas vērtējumam tika nodotas 2003. gadā izstādē Dievs ir mīlestībā Liepājas okupācijas muzejā, tad – 2004. gada janvārī rudens izstādē Privātā telpa izstāžu zālē Arsenāls. Pirmā Olgas Dorenskas personālizstāde notika pagājušā gada nogalē Liepājas Karostas laicīgās mākslas galerijā K. Māksla? O. Dorenskas gleznas ir kā ļoti spontāns dvēseles kliedziens, ar pirmatnīgu neapvaldītu mežonību un varbūt pat naivu atklātību, vēlmi uzticēties un tikt, ja ne saprastai, tad vismaz sadzirdētai, uzklausītai. Tās ir tīrradņa, noteikumu un likumu neierobežota cilvēka patiesi atklāta un godīga saruna ar skatītāju. Katrā gleznā ietvertais stāsts satur bagātīgu kultūrvēsturisku informāciju par pagānismu, kristietību, antīko mitoloģiju un vēsturi. Turklāt gleznots tiek arī ar nagu laku, zobu pastu, lūpu krāsu.
- Valsts Mākslas muzejā atklāta Leonīda Bauļina gleznu un grafiku izstāde. Tā veltīta Daugavpils mākslinieka Leonīda Bauļina (1945–2002) 60 gadu jubilejai un ir pirmā nozīmīgā mākslinieka darbu retrospekcija Rīgā. Mākslinieka iecienītās tēmas ir dabas motīvi, sevišķi bieži gleznotas Daugavpils ieliņas. Aizraušanās ar mūziku, īpaši džezu, deva svaigus impulsus, palīdzēja izteikt figurālajā gleznā vai abstraktajā zīmējumā konkrētu emociju, kustību, īpašu krāsu un līniju ritmiku. Gleznotājs Daugavpilī nodzīvojis 30 gadus un kļuvis par pilsētas leģendu. Pagājušā gadsimta 70. gados viņš bija viens no Daugavpils kultūras un mākslas dzīves aktīviem veidotājiem. Leonīds Bauļins veiksmīgi darbojās dažādās mākslas jomās – strādājot pie pilsētas noformējuma un veidojot tās vizuālo tēlu, realizējot interjerus sabiedriskām ēkām, dziesmu svētku un Daugavpils pilsētas svētku noformēšanā, kā arī scenogrāfijā un pedagoģijā. 
- Galerijā BonhanS.S trešdien atklās Daces Lapiņas gleznu izstādi Harmonijas sajūta. Dace Lapiņa ir viena no konsekventākajām figurālās glezniecības žanra kopējām. Viņas klusajās dabās vērojams līdz pilnībai izkopts rokraksts: stabila kompozīcija, rūpīga formas izpēte, līdzsvarota krāsu gamma – absolūta pazīstamība.
- Ārzemju mākslas muzejā piektdien pulksten 17 atklās Holandes zelta laikmeta izstādi Ainava – 17. gadsimta holandiešu glezniecība un grafika. Ekspozīcija piedāvā iepazīties ar ainavu glezniecību, tās attīstību, nacionālo kolorītu un dažādību 17. gs. dažādu paaudžu holandiešu mākslinieku darbos, kā arī atklāj flāmu ietekmes gadsimta sākumā, spēcīgas nacionālās skolas izveidi un uzplaukumu gadsimta gaitā un 17. gs. beigu ainavu glezniecības tendences – arī italizēto ainavu. 
- Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejā sestdien pulksten 15 atklās rakstnieka Aleksandra Pelēča 85. dzimšanas dienai veltītu izstādi Zilsilgundas ķēniņš. Aleksandrs Pelēcis (1920–1995), bērnības atmiņu tēlojumu grāmatas Puisiska dvēsele autors, Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris, ir ļoti savdabīga parādība latviešu literatūrā. Viņam raksturīga vitāla Malienas paaudžu elpa un valoda prozā, kaut lielāko sava radošā spēka daļu veltījis dzejai. Izstāde veidota kā ceļš uz Pelēča dzejā apdziedāto sapņu zemi Zilsilgundu – Gaismas un Brīvības valstību. Okupācijs muzejs saņem Augusta Annusa gleznas 
BNS  04/11/05    Latvijas Okupācijas muzejs piektdien dāvinājumā saņēma piecas mākslinieka Augusta Annusa gleznas, kas tapušas 1944.gadā bēgļu nometnē Vācijā, aģentūru BNS informēja izdevniecības Jumava pārstāve Zanda Reinšmite, ziņo BNS. Okupācijas muzejam dāvinātajās gleznās attēloti skati ar bēgļiem, koncerts barakā s, kā arī laiva, kas ir kā simbols bēgļu gaitām. Gleznas muzejam uzdāvinājis uzņēmējs Aldis Plaudis, kurš tās nopircis no mākslinieka dēla Jāņa Augusta Annusa. Gleznotāja piemiņai šogad paredzēti arī citi pasākumi — mākslinieka pārbedīšana, izstādes atklāšana, viņam veltītas grāmatas izdo šana, piemiņas plāksnes izveide un citi.

Ko vēstīs dzeguzeLīvija Dūmiņa,  NRA  04/12/05Pirmizrādes Latvijas teātros
Šomēnes gan neatkārtojas martā piedzīvotais pirmizrāžu bums, kad vienā dienā bija skatāmas pat trīs jaunās izrādes, taču arī šonedēļ būs ko redzēt – no ceturtdienas līdz svētdienai katru dienu gaidāma kāda pirmizrāde.
Ceturtdien Nacionālā teātra Aktieru zālē režisores Ilzes Rudzītes iestudētā īru dramaturga Braiena Fīla luga Mollija Svīnija ar Ināru Slucku vai Daci Bonāti titullomā. Ilze Rudzīte pagājušā gada rudenī Latvijas publikai rādīja diplomdarba izrādi A. Čehova Laime Jaunajā Rīgas teātrī, beidzot režijas studijas Maskavā, tad strādāja pie Ilonas Breģes kameroperas Dzīvais ūdens Latvijas Nacionālajā operā, un nu debija Nacionālajā teātrī. Režisore savai trešajai izrādei izraudzījusies sarežģītu literāro materiālu un spēcīgus aktierus – līdzās Inārai Sluckai vai Dacei Bonātei būs iespēja redzēt Jāni Reini mistera Svīnija un Jāni Skani – ārsta lomā. 
Psiholoģiskā drāma par aklu sievieti, kas pēc operācijas atguvusi redzi un nespēj rast savu vietu jaunatklātajā pasaulē, ir Ināras Sluckas un Daces Bonātes cienīgs materiāls, kurā atklāt aktrišu dramatisko potenciālu prasīgajā kamerspēlē. Neticamā stāstā, kad fiziska defekta likvidēšana izjauc tumsā valdošo harmoniju un rada pat šķietami absurdu situāciju, jo fiziskā pilnvērtība izsauc dvēseles diskomfortu. 
Izrādes scenogrāfe un kostīmu māksliniece ir Dace Džeriņa, aktieru kustības iestudējusi horeogrāfe Santa Grīnfelde. 
Piektdien Dailes teātrī priekškars vērsies "mākslas brīnumam tikai divos cēlienos" – Arņa Ozola no franču valodas tulkotajai un iestudētajai Žana Kloda Grambēra Netīrajai veļai. Darbība noris veļas mazgātavā, kur satikušies divi noslēpumaini vīri – Jāņa Paukštello Pirmais un Harija Spanovska Otrais. Viņiem pievienojas Helēnas Vasiļevskas Pedikīre, Ginta Grāveļa Skrējējs un Madara Zariņa Anrī. Izrādes veidotāji mīklaini norāda, ka netīrā veļa varbūt ir tikai iegansts, lai skatītājiem būtu iespēja vērot lomas, ko spēlējam – gan teātrī, gan dzīvē. Laikam jau maskas kritīs īpaši nežēlīgi un atklāti, jo šo izrādi neiesaka skatīties bērniem līdz 16 gadu vecumam laikā, kad vardarbība un sekss kinoteātru piedāvājumā aizliegts līdz 12 vai 14 un retos – īpaši smagos – gadījumos līdz 16 gadiem... Spēles telpu iekārtojis Ivars Noviks, tērpus darinājusi Jurate Silakaktiņa. 
Sestdien Liepājas teātrī ar Jura Rijnieka jaunās izrādes palīdzību turpināsies sarežģītā vecuma – pusaudžu – pētniecība, kas režisoru nodarbina jau vairāku sezonu garumā. Repertuārā vēl joprojām ir veiksmīgais B. Rubesas un B. Kūperes Trauslā ledus iestudējums, kas saņēmis Spēlmaņu nakts Teātra balvu kā labākā jauniešu izrāde, bet nu režisors ķēries pie divu Austrālijas aktieru un dramaturgu Stefo Nantsova un Toma Līkosa sacerējuma. Tas tapis, iz dzīves ņemot reālus notikumus un lugas/izrādes laikā veicot izmeklēšanu par divu pusaudžu likumpārkāpumiem – vispirms automašīnas aplaupīšanu un visbeidzot – kaut negribētu, nejaušu, bet tomēr slepkavību. Abi ir pārāk jauni, lai saņemtu sodu un tiek atbrīvoti tiesas zālē. Izrādes uzdotais jautājums par reālu sodu un sirdsapziņu droši vien daudziem atgādinās nesen tepat mūsu zemē notikušo, kad pusaudzis it kā nejauši nogalina vienaudzi un sodu nesaņem, bet tiek palaists brīvībā. Un jautājums paliek atklāts – vai un kā notikušais ietekmējis viņu pašu, vai sirdsapziņa modusies un kā ar to sadzīvot? Sabiedrības attieksme ir tik dažāda, bet kādai tai šajā gadījumā vajadzētu būt? Rokkoncerta apstākļos un gaisotnē par to liks domāt aktieri Maija Romaško, Armands Kaušelis un Kaspars Gods. Izrādē piedalās arī Ainars Virga, kurš komponējis un aranžējis izrādes mūziku. Skatuves noformējuma un kostīmu autori ir jaunie mākslinieki Kristians Brekte un Edgars Kļaviņš.
Svētdien Valmieras Drāmas teātrī gaidāma Jāņa Jurkāna komēdijas Vistas otrās skatuves versijas – Kukū – pirmizrāde. Pirmā ar nosaukumu Dzīvīte, dzīvīte kopš pagājušā rudens tiek spēlēta Dailes teātrī un ir viena no pirktākajām izrādēm. Tātad – trim Debestiņiem naktī tiek nozagtas vistas un sākas izmeklēšana, kuras laikā aklājas arī citi trūkumi, kas nebūt nelīdzinās spalvainajām olu dējējām. Režisors Varis Brasla vēlējies, distancējoties no sadzīviskām niansēm, portretēt laiku. Ar ironiju raugoties uz mūsdienu Latvijas ļaudīm, tiem liekajiem cilvēkiem, kas tīšuprāt vai citu vainas dēļ neiesaistās sava laika aktualitātēs un nepiedalās sabiedriski politiskajos notikumos. Varis Brasla ne vien ironizē, bet arī asprātīgi atsaucas uz savu līdzšinējo radošo darbu, tādējādi izrādē ieviešot vēl dažu labu spilgtu detaļu. Aktieru ansamblis tikpat daudzsološs – Dace Eversa, Māra Mennika, Ilze Pukinska, Baiba Valante, Januss Johansons, Agris Māsēns, Imants Strads. Dailes teātris lugas nosaukumu ir vispārinājis, bet VDT konkretizējis tiktāl, ka liek uz iestudējumu raudzīties ar aizdomām – kaut pavasaris un tūdaļ vajadzētu sākt kūkot dzeguzei, ar šā putna dziesmu šis Kukū vis nesaistās. Tomēr piesardzīgi bažīgā attieksme par sajukušu, neprognozējamu laiku arī uztur dzīvas dažādas tradīcijas, kas māņticīgi, bet varbūt arī patiesi liek cerēt, ka būs labi... Tāpēc skaitām šos muļķīgos kukū kā turpmākos dzīves gadus un bailēs tikt aizkūkotiem ne soli nesperam neēduši, bez naudiņas kabatā. Un ja nu?. Aīda ar ložmetējuArno Jundze,  NRA  04/12/05     Esmu vienmēr apbrīnojis to, cik vienmuļš ir vidusmēra latvieša domu gājiens, tiklīdz viņš saskaras ar pasaules kultūras notikumiem. 
Garlaicīgi, garlaicīgi un vēlreiz garlaicīgi! Latvijas medijos visbiežāk tiek piedāvātas ziņas par kādu nomirušu kultūras megazvaigzni, par kuru labākajā gadījumā esam dzirdējuši tik vien, ka tāda dzīvojusi un lielas lietas darījusi. Šajā ziņā viss notiek godam – tiek pieminētas aizgājušā neskaitāmās sievas/vīri vai mode vazāties visur apkārt ar pielādētu revolveri kabatā/cīnīties par mieru pasaulē. (Pēc atmiņas citēju pēdējo piecu mēnešu raksturīgākos piemērus.) Aizrakties līdz dziļākām sakarībām šādos gadījumos, protams, ir bezcerīgi. Turklāt mūsmāju labā nozīmē konservatīvajai publikai šādā vienveidīgi padrūmā ziņu kontekstā ne vienmēr saprotams, no kurienes rodas daža laba skandaloza pašmāju mākslinieku aktivitāte, un tad jau šādā informācijas vakuumā nav grūti iztēlot sevi par ģēniju. Kultūras dzīve tomēr ir visdažādāko, turklāt – nereti visai dīvainu, notikumu pārpilna. Arī starp divām pagājušās nedēļas mediju aktivitātēm – pāvesta bērēm un vecišķā prinča kāzām – pasaulē ik pa brīdim ir noticis arī kas cits.
Berlīnes Jaunajā galerijā piektdien pilnā sparā tika gatavota viena no visu laiku īsākajām mākslas izstādēm – akcija VB55, kuras galvenais eksponāts būs simt kailas sievietes vecumā no 18 līdz 65 gadiem. "Tas ir mana dzīves sapņa īstenojums," žurnālistiem paziņojusi Ņujorkā dzīvojošā itāļu izcelsmes māksliniece Vanesa Birkrofta. Galvenais kritērijs, pēc kura tika atlasīti izstādes eksponāti, bijusi šo sieviešu matu krāsa – tai vajadzējis būt atbilstošai kādai no Vācijas karoga krāsām. Tāpat viņām jāievēro stingri nosacījumi – neprovocēt izstādes apmeklētājus ar jutekliskām darbībām, nesarunāties un nekontaktēties ar viņiem. Vienīgais, kas atļauts eksponātiem, – lēni pārvietoties pa izstādei atvēlēto telpu. Jāpiebilst, ka izstāde bija apskatāma tikai pāris stundu.
Kamēr V. Birkrofta izklāsta presei savas izstādes zinātnisko pamatojumu, savs prieciņš atlēcis arī galerijas vadībai. Nevarētu teikt, ka mākslas izstādes jebkur pasaulē ir apmeklētas tik masveidīgi kā, piemēram, pasaules čempionāts futbolā. Kailās sievietes in live, pēc galeristu domām, pievērsa ļautiņu prātus modernās mākslas virzienā.
Latvijas iedzīvotājiem jau sen piemirsušies laiki, kad stikla pudeles tika nevis bezrūpīgi sasistas kaut kur pludmalē, bet gan aizgādātas uz kādu no padomju gados tik populārajiem stikla taras pieņemšanas punktiem. Četrpadsmit gadu laikā pēc neatkarības atgūšanas esam nonākuši teju līdz tukšo pudeļu izraisītai ekoloģiskai katastrofai, kamēr mūsu kaimiņi – padomju sociālismā mītošie baltkrievi – atklājuši jaunu dekoratīvi lietišķās mākslas veidu, kas vistiešākajā veidā saistīts ar iztukšotām alkoholisko dzērienu pudelēm. 
Kā ziņo vairāki Krievijas interneta izdevumi, Minskā atvērts īpašs stikla taras pieņemšanas punkts, kurā par labu naudiņu iespējams atbrīvoties tikai no nestandarta alkoholisko dzērienu pudelēm. Daži uzņēmīgi mākslinieki secinājuši, ka, lai radītu praktiski izmantojamus dizaina šedevrus, nav nekā labāka par importa vīna un viskija pudelēm. No tām šobrīd tiek ražots viss, sākot ar dažādiem gaismas ķermeņiem – lampām, lukturiem un lustrām, līdz pat stikla zemūdenēm, turklāt pieprasījums esot daudz lielāks nekā piedāvājums. Protams, notiekošais no malas varbūt arī atgādina ainas no pēclivingstona laikmeta balto cilvēku ceļojumu aprakstiem par koloniālo Āfriku, tomēr nesteigsimies ironizēt – vismaz pierīgas mežu košais murgs – sasistu un nesistu kortelīšu un pusstopu kalni – mūsu sociālismā mītošajai kaimiņvalstij nedraud. 
Kamēr Latvijas opermīļi nevar izšķirties, kā izturēties pret Andreja Žagara iestudēto Pīķa dāmu Latvijas Nacionālajā operā, režisora kolēģi no Novosibirskas opernama radījuši iestudējumu, no kura atkāries žoklis pat snobiskajai un visu redzējušajai Maskavas publikai. 
Runa ir par Džuzepes Verdi operu Aīda, kuras modernajā interpretācijā Aīda klimst pa skatuvi noplukušā mētelītī ar bereti galvā uz federālo dienestu kaujas batāliju pret separātistiem fona. Kritiķi tagad var dzīvi diskutēt, vai priesteris Ramfiss un viņa padotie ir politbiroja locekļi vai kāda specdienesta slepenie aģenti. Saprast patiesi nevar neko – jo visas partijas tiek izpildītas ar muguru pret zāli, turklāt Aīdas konkurente Amnerisa ik pa brīdim plēš kādu aiz matiem, iekrāmē ar dūri sejā vai nebalsī kliedz. Bet, kā atzīst daži apskatnieki, Verdi mūzika un solistu sniegums vienalga esot lielisks. 
Šīs ir tikai trīs nelielas un nebūt ne prioritāras pērnās nedēļas kultūrziņas. Varētu pārmest – ar tendenci atlasītas. Bet kas teica, ka garlaicīgi? Jebkurš realitātes šovs salīdzinājumā ar kultūras radītajām emocijām ir tikai maza bērna šļupsti. Turklāt neviens realitātes šovs, kā zināms, nekur neved. Tas vienkārši beidzas, dodot vietu nākamajai garlaicībai, kamēr kultūras procesā pat visdullākie meklējumi reizēm var novest pie jaunu un lielu lietu sākuma. Salaspils memoriāla restaurācijai piešķir 10 000 latuLETA  04/12/05    Ministru kabinets šodien noklausījās Kultūras ministrijas (KM) sagatavoto ziņojumu un uzdeva Finanšu ministrijai no līdzekļiem neparedzētiem gadījumiem piešķirt KM pārskaitīšanai Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijai 10 000 latu Salaspils memoriālā ansambļa renovācijai un restaurācijai. 
KM sagatavotajā informatīvajā ziņojumā atzīmēts, ka Salaspils memoriālā ansambļa būvniecība tika sākta 1963.gadā un objekts tika atklāts 1967.gada 31.oktobrī. Memoriāls ir valsts nozīmes vēstures pieminekļa - Koncentrācijas nometnes - vieta. Nometnes platība pēc tās celtniecības darbu pabeigšanas bija 30,2 hektāri. 
Salaspils memoriālais ansamblis (autoru kolektīvs: tēlnieki - Ļ.Bukovskis, O.Skarainis, J.Zariņš; arhitekti - G.Asaris, O.Ostenbergs, I.Strautmanis, O.Zakamennijs) izceļas ar kopējo kompozicionālo ideju, kur veiksmīgi izmantoti ainavas elementi, ar laikmetam atbilstošu arhitektonisko un māksliniecisko risinājumu un moderniem materiāliem. Kopš 20.gadsimta deviņdesmitajiem gadiem memoriāls ir kļuvis par piemiņas vietu abu totalitāro režīmu - gan fašisma, gan padomju - koncentrācijas nometņu upuru piemiņai. 
No kultūras mantojuma saglabāšanas viedokļa ļoti svarīgi ir saglabāt objekta autentiskumu - vēsturisko patinu, pat dabisko nodilumu, kas raksturo laikmetu un nemazina patiesu estētisko vērtību. Betonu kā arhitektūras un monumentālās skulptūras materiālu izmanto visā pasaulē, bet tam ir savas īpatnības – darba procesā nepieciešama īpaša kvalitāte, pieļautās paviršības rada problēmas nākotnē, un šo problēmu novēršana ir sarežģīta. 
Salaspils memoriāla celtniecības laikā darbu izpilde un būvniecībā izmantotie materiāli nebija pietiekoši augstas kvalitātes, kuru pēc iespējas glāba laba autoru uzraudzība. Tā rezultātā 40 gadu laikā atmosfēras ietekmē objektā radušies bojājumi, kurus nepieciešams novērst. Salaspils memoriālā visā teritorijā nepieciešama regulāra kopšana. 
Apsekojot memoriālu, konstatēts, ka objekta nesošās konstrukcijas ir labā stāvoklī, arī betona virsmu stāvoklis vārtu sienai un skulptūrām ir labā stāvoklī. Laukuma seguma betona plātnes ir daļēji sadrupušas, daļēji - apmierinošā stāvoklī. Vārtu sienas hidroizolācijas stāvoklis neapmierinošs, nepieciešama tās nomaiņa. Arī metāla daļu tehniskais stāvoklis ir neapmierinošs, nepieciešama korodējošo virsmu attīrīšana un krāsojuma atjaunošana. Konstatēts arī, ka memoriāla sakoptības stāvoklis ir neapmierinošs, jo objekta pienācīgai uzturēšanai ilgstoši trūkst finansējuma. 
Patlaban tiek izstrādāts visa ansambļa renovācijas un restaurācijas projekts ar veicamo darbu programmu, secību un tehnoloģiju. Aprīlī ir nepieciešams papildus finansējums 10 000 latu apjomā, bet 2005.gadam kopumā nepieciešams papildu finansējums 36 000 latu. Finanšu aprēķins tiks precizēts pēc projekta dokumentācijas izstrādes. 
Salaspils memoriālā ansambļa teritorijā uzsākti apjomīgi sakopšanas darbi un neatliekamāko pasākumu izpilde paredzēta līdz 30.aprīlim. 
Literatūra un atkarības
Arno Jundze,  NRA  04/13/05    Viena no aizgājušā divdesmitā gadsimta pirmās puses kultūras likumsakarībām bija nepārprotama rakstniecības dominante. Vienkāršiem vārdiem sakot – literatūra un literāti baudīja vadošās pozīcijas kā mākslā, tā sociālajā fenomenā, ko šobrīd mediji dēvē par augstākajām aprindām. 
Rakstnieks un viņa vārds tika pieprasīts visur, bet tad idille beidzās. Lai gan paši rakstītāji ne bez pamata par zaudētās paradīzes cēloņiem uzskata modernās plašsaziņas formas – sak, literatūru izspieda televīzija un datortehnoloģijas, piedāvājot daudz vienkāršāku virtuālo realitāti, notikušajā nenoliedzami vainojams arī tas, ka literatūra jau sen pārstājusi paplašināt pieļaujamības robežas, iegrožojot sevi iepriekšparedzamas piedienības rāmjos.
Par rāmju paplašināšanu man jādomā tagad, 2005. gada sākumā, kad latviešu valodā drukāts literārs teksts beidzot ir atmodies un sācis runāt par narkotiku radīto atkarību. Labrīt, un sen bija laiks!
Pirmā bezdelīga, lai cik arī dīvaini tas būtu, šai jomā ir Andras Manfeldes Adata – grāmata, kas no žanra viedokļa dēvējama tiklab par stāstu kā romānu. Protams, rūdīti lasītāji man iebildīs – pirmais narkotiku teksts Latvijā tika drukāts sensenos laikos žurnālā Liesma, un tā sasniegums bija tāds, ka aptiekās brīvi nopērkamie Solutana pretklepus pilieni pārceļoja stingri uz receptēm izsniedzamo medikamentu klāstā.
Andras Manfeldes Adata tomēr ir pirmā bezdelīga tai nozīmē, ka tā ievada tekstu ķēdi, kuras turpmāko posmu veidos ne jau par kāda fonda līdzekļiem drukāti sociāli pareizi daiļdarbi ar krietnu modernās didaktikas blāķi, bet gan tādi kulta teksti kā Ērvina Velša Vilcienvakte, kas ievērojami noārda iepriekšparedzamās piedienības rāmjus. Nojauc kaut vai ar savu leksiku – tieši tādu, kādu ikdienā lieto tai sabiedrības daļā, kas tā vietā, lai apmeklētu Pīķa dāmu, labāk nopērk spirķiku un pusčeku zemas kvalitātes heroīna uzkodām – tā teikt, priekšroka drošām un pārbaudītām vērtībām. 
Protams, tie laiki, kad rakstīts vārds spēja mainīt pasauli, ir beigušies, tomēr varbūt šie darbi kā brīdinājuma zīmes ceļā uz laimīgo pārticības malu liks mums atvērt acis un kustināt iesūnojušās smadzenes – blakus mūsu iluzorajai laimes salai pastāv arī kāda cita – agresīva un esību apdraudoša. Kādudien tā var skart arī mūs.

Ne kumeļi, ne teļi
Viktors Avotiņš,  NRA  04/14/05     Talantīgajiem bērniem – starptautisku konkursu uzvarētājiem – pigu. Salaspils memoriāla atjaunošanai – Ls 10 000. Kuģa īrei, kurā sabāzt Džordža Buša līdzskrējējus, kas nesaies Rīgas viesnīcās – Ls 700 000. Prioritātes skaidras. Valdībai nekādi neizdodas atrast līdzekļus, lai bērni saņemtu solīto, bet līdzko vajag pasaules kungu aptekšņus izguldināt – daudzkārt lielāka naudiņa izaug gluži kā lapsai Alisei Muļķu zemes tīrumos. Kādu delelegācijas apjomu Latvija spēj uzņemt, droši vien nav bijis runas – tie, kas varbūt būs vajadzīgi devītajā maijā Maskavā, bet Latvijā sestajā un septītajā nav vajadzīgi, mīļuprāt padzīvos te pāris dienu uz mūsu valsts izmaksāta paladziņa. Kāda tur vairs Latvijas vārda nešana pasaulē un nesēju talanta veicināšana? 
Runa, kā sacīja viena skolotāja, tiešām nav par naudu. Šie bērni ir piekāsti. To, ka runa šādos gadījumos ir par kultūru, nevis naudu, vēl deviņdesmito gadu pirmajā pusē saprata vispēdīgais Rīgas bandīts. Tam, kurš bija kādu piekāsis, atņēma mobilo un izrāva mēli caur pēcpusi. Kopš tā laika inteliģentums zvērīgi vairojies. Skolotāji kā Matrosovs metas priekšā saviem audzēkņiem, lai neviens neredzētu, ka tiem uzspļauts. Tiek piemeklētas mākslinieciski iejūtīgas vārdkopas, lai vismaz tā teiktu kautrīgu fui vainīgajiem piekāsējiem no fondiem un valdības – sak, nevajadzēja jau naudiņu, bet – varēja būt vismaz kāda puķīte. Neesam zirgi, puķes neēdam. Mūsu brīnumbērni taču arī nav ne kumeļi, ne teļi. Lai gan viņus par tādiem iztaisa, solot vienu, bet pēc tam uzskatot par iespējamu piešmaukt.
Jā, jā, klerki tagad rakstīs, ka Avotiņš nav lasījis jaunos nosacījumus, ka viss noticis saskaņā ar tiem. Tur jau tā lieta, ka suns zina, ko apēdis, un atbilstoši apēstajam sacer arī dziesmu. Bet šī dziesma ir sacerēta jau samazinātam prēmēšanas līdzekļu apjomam, nolūkā ar samākslotu papīrīti, kurā kvantuma (konkursa nozīmības atkarība no starptautisko žūrētāju skaita…) elementi turklāt ņem virsroku pār faktisko kvalifikācijas līmeni, apsegt piekāstos bērnus. Tostarp nevīžojot ieturēt konsekvenci, mainot prēmiju piešķiršanas noteikumus gluži vai to dalīšanas laikā, kādēļ kungiem acīmredzot ir vieni nosacījumi, bet skolās – citi, kuri arvien uzturējuši bērnu cerības. Tie taču bērni, ar tiem var pa roku galam. Norīs un vēl (ar skolotāju muti) pateiks paldies par to pašu.
Citādā ziņā...

Spriedums nogrand postoši 
Edgars Galzons,  Diena  04/08/05     Sprādziens Rīgas centrā izposta daudzdzīvokļu namu. Ievainoti četri cilvēki, divi no tiem — smagi
"Divi kaķi palika dzīvoklī. Nezinu, kas ar viņiem. Droši vien nosaluši," saka 75 gadus vecā Nataļja Drobņicka, apsēdusies uz kafejnīcas palodzes. Cieši turot spieķi, viņa ik pa brīdim paskatās ārā pa logu uz policistiem, kas dežurē Avotu un Matīsa ielas krustojumā. Dažus desmitus metru sirmgalvei aiz muguras atrodas viņas mājoklis — Avotu ielas 60.numura nams, kurā atgriezties viņai liedz sprādziena un ugunsgrēka nodarītais posts. 
Tikmēr policija vēl turpina noskaidrot, kas ceturtdienas pusdienlaikā izraisīja eksploziju un tam sekojušo ugunsgrēku, kurā cieta četri cilvēki — divi policisti, namu pārvaldes darbinieks un dzīvokļa iemītnieks. Sprādziens notika brīdī, kad ēkā atradās amatpersonas, lai izpildītu tiesas spriedumu par kādas personas izlikšanu no dzīvokļa. Dažas stundas pirms negadījuma tiesu izpildītāja bija saņēmusi draudus, ka varētu notikt nelaime.
Ceturtdien ap pusdivpadsmitiem Nataļja izgājusi no sava dzīvokļa trešajā stāvā, lai dotos pie ārsta. Pirmajā stāvā viņa atvērusi pastkastīti, un no tās izkrituši divi žurnāli. Brīdī, kad kundze pieliekusies, lai tos paceltu, nograndis sprādziens. "Dūmi, putekļi, neko vairs neredzēju," atceras Nataļja. Visapkārt kritušas ķieģeļu lauskas, dažādas atlūzas. 
Nataļja, par laimi, gan neesot ievainota — un kāpnēs izskrējuši pārējie nama iedzīvotāji. 
Sievieti uz ielas izvedis policijas darbinieks, kurš noskrējis no augšējiem stāviem. "Uz ielas bija putekļu mākonis," emocionāli stāsta Nataļja. Kāds tagad izskatās viņas mājoklis — to sieviete nezinot. Vienīgi no ielas redzējusi, ka logiem izsisti stikli. Nataļja arī nezina, ka 30—40 mājas iedzīvotāju izmitināti pašvaldības viesnīcā.
Uzreiz pēc negadījuma Avotu ielā valdīja svelme tiešā un pārnestā nozīmē. Ap pulksten 11.40, kā novēroja Diena, no sprādziena vietas, piektā stāva dzīvokļa, uguns strauji pārmetās uz jumtu, vēlās melnu dūmu mutuļi. Satiksme bija apturēta, trolejbusi stājās garā rindā, cauri sastrēgumiem spraucās operatīvo dienestu automašīnas. 
Kā Dienai stāstīja Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta (VUGD) preses sekretāre Solveiga Smiltene, sprādziena vilnis izsitis logus gan 60.numura, gan blakusnamiem. Tā kā eksplozijā tika sagrauti dzīvokļa griesti, uguns strauji iemetās jumtā, kur, ņemot vērā visai stipro vēju un vecās jumta konstrukcijas, sāka strauji izplatīties. Sprādziena atlūzas uzgāzušās gan blakusesošajai divstāvu koka mājai, gan uz elektrības un trolejbusu vadiem un tos pārrāva. 
Līdz ceturtdienas vakaram policijai vēl nebija izdevies noskaidrot, kas izraisījis sprādzienu, kā arī netika apstiprinātas dienas laikā izskanējušās versijas, ka eksplozijas iemesls varētu būt gāze vai trotils. Kā Dienai stāstīja Valsts policijas preses un sabiedrisko attiecību biroja vadītāja Ieva Zvīdre, eksplozija notikusi brīdī, kad 11.dzīvoklī mēģinājuši iekļūt policisti, namu pārvaldes pārstāvis un tiesu izpildītāja. 1977.gadā dzimušajam valsts policijas kārtībniekam Jevgeņijam pēc sprādziena konstatēta smadzeņu kontūzija, acu ķīmiskais un termiskais apdegums, 1950.gadā dzimušajam namu pārvaldes pārstāvim Vasilijam — galvaskausa pamatnes lūzums un koma, Rīgas pašvaldības policijas darbiniekam — smadzeņu satricinājums, galvas sasitums, kakla sastiepums. Savukārt cilvēks, kas atradās dzīvoklī, 1950.gadā dzimušais Jānis, ievietots slimnīcā ar II un III pakāpes ķermeņa apdegumiem. Tā kā tiesu izpildītāja Natālija Bekasova atradusies divus stāvus zemāk, viņa negadījumā nav cietusi. Ierosināta krimināllieta par mantas tīšu iznīcināšanu vai bojāšanu, kas izdarīta vispārbīstamā veidā. 
Kā izriet no Latvijas Zvērinātu tiesas izpildītāju padomes sniegtās informācijas, ceturtdien tiesu izpildītāja N.Bekasova veikusi amata pienākumus, izpildot Rīgas apgabaltiesas spriedumu par personas izlikšanu no dzīvokļa. Kā vēsta aģentūra LETA, dzīvoklī savulaik dzīvojusi kāda sieviete kopā ar 1944.gadā dzimušu vīrieti. Pēc sievietes nāves viņas dēls vēlējies panākt vīrieša izlikšanu. Ceturtdienas rītā N.Bekasova saņēmusi tālruņa zvanu ar brīdinājumu, ka var notikt nelaime. Pēc zvanītāja runasveida secinot, ka draudi varētu piepildīties, tiesu izpildītāja sazinājusies ar policiju. 
Tā kā negadījumā stipri bojāts ēkas pēdējais, piektais stāvs, publikācijas nodošanas brīdī speciālisti vēl sprieda, kā ēka būt restaurējama. Satiksme Avotu ielā varētu tikt atjaunota līdz nedēļas nogalei.
Aģentūra LETA ziņo, ka Avotu ielas 60.nama pirmajā stāvā dzīvoklis pieder Saeimas priekšsēdētājai Ingrīdai Ūdrei (ZZS).
 Polemikā būsim korekti! 
Jānis Freimanis, akad. , Rīgas domnieks, TP,  Diena  04/11/05     Ir tāda polemikas metode — ielikt savam pretiniekam mutē vārdus, kurus viņš nav teicis, un tad tos kaismīgi apkarot. Tā, kā tas ir izdevies publicistam Visvaldim Lācim, kuru es līdz šim esmu cienījis (Diena, 26.III). 
V.Lācis gan pats atzīst, ka šī publikācija būtībā ir pasūtījums. Tā iespaidā viņš nekorekti oponē tikai manam pirmajam rakstam Vai trimda, vai tikai svešums (NRA, 19.VIII 2004) par to, ka Rietumu emigrācijas latviešiem, kuriem ir divas pilsonības, nav morālu tiesību ieņemt nozīmīgus amatus Latvijas valstī. Spriežot pēc V.Lāča raksta satura, viņam diemžēl nav izdevies iepazīties ar manu otru rakstu Varbūt faktus, ne tikai emocijas? (NRA, 7.X 2004.) ar papildu argumentāciju. 
Tāpēc es negatavojos atkārtot visu to, ko patiesībā esmu teicis. Papildus jārunā tikai par dažām lietām, un vispirms par V.Lāča pirmajiem, tiešajiem meliem — par to, ka es esot nācis klajā ar aicinājumu atcelt kādam tiesības uz dubulto pilsonību.
Lāča kungs! Par nepieciešamību atcelt dubulto pilsonību jebkuram, protams, īpaši arī tiem, kuri to jau ir dabūjuši, es nekad neesmu runājis ne vārda! Es taču runāju par to, kas patiesībā ir šis dubultais pilsonis, kurš vēlas ambiciozi sēdēt uz diviem krēsliem. Paskaidroju: dubultpilsonība nozīmē neprognozējamas paklausības prioritātes uzreiz divām valstīm, turklāt priekšrocību saņemt pensijas un fizisku drošību starpvalstu konfliktu gadījumos no vienas valsts, kā arī tiesības ieņemt lielu amatu kā otras valsts pilsonim. 
No mana raksta gan izriet viedoklis, ka man nepatīk dubultās pilsonības statuss tagadējiem, šodienas Rietumu repatriantiem, ja tādi vēl būtu un prasītu Latvijas pilsonību, neatsakoties no savas iepriekšējās. Bet tas diemžēl nav mans grēks, jo jau tagadējā Pilsonības likuma redakcijā repatriantiem Latvijā dubultā pilsonība nepienākas — ne tiem, kuri tagad atgrieztos no rietumiem, ne tiem, kas brauktu mājās no austrumiem. 
Otra V.Lāča kunga vaina, šoreiz netiešie meli, ir viņa "konteksta insinuācija", it kā es būtu noniecinājis par ekonomiskajiem bēgļiem absolūti visus, kuri 1944.—1945.gadā nepalika Latvijā. Vajag, Lāča kungs, uzmanīgi izlasīt mana pirmā raksta (NRA, 19.VIII 2004) ceturtās slejas 3.—5.rindiņas no augšas. Tur ir frāze "bija latvieši, kuri patiesi vai iedomāti baidījās". Tātad uz tiem pirmajiem termins "ekonomiskie bēgļi" neattiecas pēc konteksta! 
Te domāti tie, kuri bija dienējuši latviešu leģionā, armijas celtniecības organizācijā Todt, vācu pretgaisa aizsardzības palīgdienestā, policijā, vietējo tiesu struktūrās un citās organizācijās. Tie patiesi un, galvenais, pilnīgi pamatoti baidījās. Līdz ar to V.Lāča kunga emocionālais vēstījums par savu dienesta laiku leģionā nav pat par tēmu. Ekonomiskie bēgļi bija citi, pārējo vairākums, par kuriem es runāju savā otrajā rakstā (NRA, 7.X 2004). Tātad iztieciet bez insinuācijām. Ja jūs pats būtu palicis Rietumos, jūs tāpat nebūtu ekonomiskais bēglis.
Publicistam ir jāzina mērs. Es šo mēru zināju, tobrīd neuzskaitot tos, kuri bēga pamatoti, un visus pārējos, kuri bēga nepamatoti. Pietiek mums šķelties un dalīties, tos īstos patriotus meklējot! Jūs mēru gan nezināt, kad tā glorificējat Rietumu latviešus ar tīri emocionāliem un jau novazātiem argumentiem. Bet kāpēc tad jūs nerunājat par to ļaužu ciešanām, kuri palika Latvijā, savā padomju ordu samīdītajā Dzimtenē? Kāpēc jūs savā rakstā tik maz runājat par tiem trimdiniekiem, kuru priekšā mēs katru gadu liecam galvas 14.jūnijā un 25.martā? Kāpēc rietumnieku liktenim jūs veltāt visu savu daiļrunību, bet gulaga vergus, kas fiziski un garīgi ir cietuši simtkārt vairāk, jūs pieminat tikai garāmejot? 
Bez tam V. Lāča kungs laikam vāji orientējas tagadējās Latvijas norisēs. Viņš ir piemirsis, kuru partiju laikā sākās un nostiprinājās mūsu valsts de facto represijas pret zinātni. Viņš nav padomājis, ko gan savulaik spēja darīt Rīgas domē opozīcijā sēdošais J.Freimanis un TP, lai Rīgas ostas pārvaldnieks un citi nesaņemtu mēnesī tos latu tūkstošus. Turklāt sava naida izpausmēs pret kādu partiju un tās pārstāvi, cienījamais, tomēr būtu jāsaglabā zināma gaumes sajūta un vismaz kaut kāda loģika! Izglītotās jaunatnes emigrācija un pašmāju zinātnes sabrukums ir fakts visās postsociālisma valstīs, kur inteliģencei algas un pensijas ir tādas, kādas tās ir. Savukārt ar Kažociņa kungu man vispār nav nekāda sakara.
Pats svarīgākais. Manu rakstu cēlonis patiesībā ir dziļa sāpe par to, ka Rietumu latvieši repatriējas tik niecīgā mērā, nereti cerot tieši uz amatiem. Šai sakarā no visa V.Lāča sacerējuma sīkāku komentāru pelna viņa pieņēmums, ka gausās repatriācijas cēlonis esot tie "spaidi", kuri šeit esot saglabājušies no agrākajiem gadiem. Mums jāsaprot, ka tieši tie tagad bremzē latviešu repatriāciju tāpat kā agrāk — fizisku represiju draudi. Paskaidrošu: V.Lācis ar šodienas "spaidiem" domā krievu valodas pārlieko izplatību tagadējā Latvijā un zemās algas, ko mēs varētu maksāt repatriantiem. 
Te nu V.Lāča kungs nonāk pretrunā ar sevi, jo faktiski pats atzīst, ka latvieši atrodas Rietumos arī ekonomisku faktoru dēļ — gan pēc kara, gan tagad. Turklāt, ja nu runā par spaidiem, tad svešuma latvieši ir netieši līdzvainīgi pie sava diskomforta Latvijā. Ja viņi pēc 1991.gada būtu masveidā atgriezušies un vietējiem latviešiem viņu darbā palīdzējuši kaut ar savu klātbūtni, tad šodienas Latvija varbūt tiešām būtu visiem latviskāka, turīgāka un tīkamāka. Taču daudziem ērtāk bija atrasties aiz okeāna un braukt mājās tikai pie visa gatava.
Visbeidzot, jebkuram lasītājam rodas jautājums, kāpēc V.Lāča lāstu raksts nāk klajā tieši tagad, pilnus septiņus mēnešus pēc mana pirmā problēmraksta. Es vēl saprastu, ja šis sacerējums būtu publicēts līdz š.g. 12.martam, lai gan kā priekšvēlēšanu ierocis tas būtu par garu tikpat. Ja nu V.Lāča kungs vēlas mani "audzināt", tad tas bija lieki. Mēs katrs tā kā tā paliksim pie savas pārliecības. Turklāt vētraini kritizētais J.Freimanis arī tad būs tas, kas viņš ir — Latvijas Zinātņu akadēmijas atmodas politiķis — reizē mīlams un nīstams. Toties sveša pasūtījuma izpildītājs arī allaž būs tikai tas, kas viņš ir — karstu kastaņu vilcējs no ugunskura sava gudrākā saimnieka interesēs.

Latvijā policijai uzticas mazāk nekā puse iedzīvotājuLETA  04/13/05     Mazāk par pusi Latvijas iedzīvotāju jeb tikai 44% uzticas policijai, tai pašā laikā vairāk nekā 50% iedzīvotāju izteikuši atklātu neuzticību represīvai struktūrai, liecina tirgus un sabiedriskās domas pētījumu centra SKDS veiktā aptauja 2003.gada nogalē. 
SKDS aptaujas dati iekļauti sabiedriskās politikas centra “Providus” veiktā pētījumā “Sūdzību izskatīšana un policijas atbildība”. 
Aptaujas dati liecina, ka pilnībā policijai neuzticas 16% respodentu, savukārt vēl 34,6% drīzāk neuzticas. Pilnīgu likumsargu uzticību bauda tikai 4% Latvijas aptaujāto iedzīvotāju, bet vēl 40% respondentu ir gatavi uzticēties policistiem. 
Pētījumā izdarīts secinājums, ka iedzīvotāju attieksme pret policiju nav viennozīmīga - vairāk nekā divas piektdaļas aptaujāto norādījuši, ka kopumā uzticas policijai, bet puse aptaujāto respondentu atzīmējuši, ka neuzticas šai institūcijai. 
Saskaņā ar aptaujas datiem, biežāk nekā vidēji uzticēšanos policijai pauduši aptaujātie, kas vecāki par 55 gadiem, Latvijas pilsoņi, nestrādājošie, pensionāri, studenti vai mājsaimnieces, respondenti Vidzemē un Latgalē, kā arī laukos dzīvojošie. 
Gandrīz katrs ceturtais Latvijas iedzīvotājs jeb 24% ir norādījuši, ka pēdējā gada laikā viņiem ir bijusi saskarsme ar policiju. Biežāk nekā vidēji to atzīmējuši vīrieši vecumā no 18 līdz 34 gadiem, ar augstāko izglītību, strādājoši privātā sektorā, kuri ir augstākā vai vidējā līmeņa vadītāji, pašnodarbinātie, kuru vidējie ienākumi uz vienu ģimenes locekli mēnesī ir virs 127 latiem, kā arī Latgalē dzīvojošie aptaujas dalībnieki. 
Ppētījumā atrodami ieteikumi sūdzību izskatīšanas mehānisma uzlabošanai Latvijā, īpašu uzmanību pievēršot pasākumiem, kuriem nav nepieciešami papildu līdzekļi un kuri liek mainīt attieksmi. 
Pēc pētnieku domām, nepieciešams atvieglot sūdzību iesniegšanu un regulāri informēt sabiedrību par šādu iespēju, kā arī par likumā paredzētājām tiesībām aizturēšanas gadījumā saņemt ārstu un advokātu pakalpojumus. Atklātāk pieejamai jābūt arī informācijai par sūdzībām un to izmeklēšanas rezultātiem un jāsāk diskusija par neatkarīgas sūdzību izmeklēšanas institūcijas izveidošanu Latvijā, uzskata pētījuma veicēji. 
Policijas atbildība pret sabiedrību ir jēdziens, kuram Rietumu demokrātijās jau ir sava vēsture, savukārt Latvijā iedzīvotāji tikai nesen sākuši izmantot iespēju prasīt no policijas atbildību par savu tiesību pārkāpumiem, vai tā būtu policijas pieļauta vardarbība, dienesta pienākumu nepildīšana, ētikas normu neievērošana vai citi pārkāpumi. 
Lai noskaidrotu, kā darbojas sūdzību mehānisms, pētījumā tika analizētas dažādu institūciju pilnvaras un veiktais darbs, īpaši pievēršoties Valsts policijā ienākošo tipisko sūdzību analīzei. Apskatīti policijas uzraudzības modeļi un pieredze citās valstīs, kā arī starptautisko institūciju pieņemtie standarti un Latvijai izteiktās rekomendācijas. 
Neskatoties uz to, ka Valsts policijas darbinieki regulāri informē masu saziņas līdzekļus par aizturētajiem policistiem, ierosinātajām krimināllietām likumības nodrošināšanā Valsts policijā, sabiedrībai nav pieejams atsevišķs ziņojums vai analīze par iespējamajiem šo pārkāpumu cēloņiem un veiktajiem preventīvajiem pasākumiem, kas būtu nododami politisko lēmumu pieņēmējiem. 
Pusotra gada laikā uzticība policijai ir vairojusies
LETA  04/14/05     Ja iedzīvotāju aptauja par uzticību policijai notiktu pašlaik, savu uzticību likumsargiem paustu daudz vairāk iedzīvotāju, uzskata iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons. Kā ziņots, tirgus un sabiedriskās domas pētījumu centra SKDS 2003.gada nogalē veiktā aptauja liecina, ka mazāk nekā puse Latvijas iedzīvotāju jeb 44% uzticas policijai, savukārt vairāk nekā 50% iedzīvotāju izteikuši atklātu neuzticību represīvajai struktūrai. 
Kā informēja Jēkabsona padomnieks Krists Leiškalns, pēc ministra domām, uzticību policijai apliecina fakts, ka pēdējo divu gadu laikā policijā palielinājies iesniegumu skaits par sīkiem notikumiem. Šajā laikā notikušas arī policistu apmācības saskarsmei ar iedzīvotājiem un palielinājusies policistu profesionālā izaugsme. 
Savukārt samērā negatīvo uzticības vērtējumu policistiem 2003.gada nogalē Jēkabsons skaidro ar toreizējo slikto tehnisko policijas nodrošinājumu un joprojām pastāvošo iedzīvotāju viedokli, ka policija ir līdzīga padomju laika milicijai un tās darbības metodēm. 
Valsts policijas Preses un sabiedrisko attiecību birojā sacīja, ka policijas vadība nav iepazinusies ar sabiedriskās aptaujas rezultātiem, tādēļ nekādus komentārus tā pagaidām sniegt nevar. Kā ziņots, aptaujas dati liecina, ka pilnībā policijai neuzticas 16% respodentu, savukārt vēl 34,6% atbildējuši, ka policijai "drīzāk neuzticas". Pilnīgi likumsargiem uzticas tikai 4% Latvijas aptaujāto iedzīvotāju, bet vēl 40% respondentu ir gatavi uzticēties policistiem. 
Pētījumā secināts, ka iedzīvotāju attieksme pret policiju nav vienpātīga - vairāk nekā divas piektdaļas aptaujāto norādījuši, ka kopumā uzticas policijai, bet puse aptaujāto respondentu atzīmējuši, ka neuzticas šai institūcijai. 
Saskaņā ar aptaujas datiem biežāk nekā vidēji uzticēšanos policijai pauduši aptaujātie, kas vecāki par 55 gadiem, Latvijas pilsoņi, nestrādājošie, pensionāri, studenti vai mājsaimnieces, respondenti Vidzemē un Latgalē, kā arī laukos dzīvojošie. 
Gandrīz katrs ceturtais Latvijas iedzīvotājs jeb 24% ir norādījuši, ka pēdējā gada laikā viņiem ir bijusi saskarsme ar policiju. Biežāk nekā vidēji to atzīmējuši vīrieši vecumā no 18 līdz 34 gadiem, ar augstāko izglītību, strādājoši privātā sektorā, kuri ir augstākā vai vidējā līmeņa vadītāji, pašnodarbinātie, kuru vidējie ienākumi uz vienu ģimenes locekli mēnesī ir virs 127 latiem, kā arī Latgalē dzīvojošie aptaujas dalībnieki. 

Pagājušās 
nedēļas nogale un šīs nedēļas 
pirmās dienas ir ap mākušās un lietainas. 
Saulīte tikai uz mazu brīdi pabāž savu vaigu gar 
mākoņu maliņu. Bet, pateicoties lietum, no ielām 
ir noskaloti putekļi un zaļā zālīte arvien straujāk 
spraucas laukā no zemes. Dārzi beidzot ir pārpilni 
ar sniegpulkstenīšiem un krāsainajiem kroku-
siņiem, bet ceļmalās savas dzeltenās gal-
viņas no zemes ir pabāzušas 
māllēpes...

Anda Jansone, trešdien 13. aprīlī