K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?
Nr. 390:   2005. g. 25. - 31. marts

Eiropā un pasaulē...

Bušs būs Rīgā
Latvijas Avīze   06/25/05     ASV prezidents Džordžs Bušs 6. un 7. maijā apmeklēs Rīgu. ASV un Baltijas valstu galotņu sanāksmē 7. maijā Rīgā piedalīsies arī Lietuvas un Igaunijas prezidenti. Latvijas Ārlietu ministrija paudusi gandarījumu par ASV prezidenta plāniem apmeklēt Rīgu un uzsvērusi, ka prezidenta lēmums nenoliedzami ir spilgtākais apliecinājums ciešajām vēsturiskajām saitēm starp Latviju, Baltiju un ASV. "Nevar noliegt, ka Buša ierašanās Rīgā ceļā uz 9. maija svinībām Maskavā būs ieguldījums un atbalsts Valsts prezidentes uzsāktajai Baltijas valstu vēstures skaidrošanai. ASV prezidenta vizīte viennozīmīgi ir Latvijas ārpolitikas sasniegums, un tā dos nopietnu atspērienu vēl plašāku attiecību veidošanai nākotnē," norādījusi Latvijas Ārlietu ministrija.
Jau patlaban visi Latvijas drošības dienesti strādā paaugstinātā režīmā.

Vietējie aktīvisti Buša vizītes laikā Rīgā varētu rīkot protesta akcijas pret ASV
LETA  03/25/05      Jaunatnes sociāldemokrātiskā savienība (JSS) gatavojas organizēt publiskas protesta akcijas pret ASV politiku Irākā Džordža Buša vizītes laikā Rīgā, aģentūru LETA informēja JSS prezidents Ansis Dobelis. 
Kā informēja Dobelis, JSS ir nosūtījusi aicinājumus arī citām organizācijām pievienoties plānotajiem protestiem, tai skaitā apvienības "Par cilvēktiesībām vienotā Latvijā" jaunatnes organizācijai, Tautas saskaņas partijas jaunatnes organizācijai un zaļajām kustībām Latvijā. 
Dobelis sacīja, ka protests pret ASV politiku Irākā varētu būt pikets vai demontrācija - tas esot atkarīgs no ASV prezidenta vizītes darba kārtības un paredzētajiem drošības pasākumiem. 
Lai organizētu plānoto protestu, visas ieinteresētās organizācijas aicinātas tikties otrdien, 29.martā, plkst.15 JSS birojā. 
Kā stāstīja Dobelis, JSS uzskata, ka ASV prezidents vizīte "būs vēl viena iespēja atgādināt, ka valsts, kas cīnās par cilvēktiesībām un mieru pasaulē īsteno vardarbīgu politiku Irākā". JSS vēlas aicināt arī izvērtēt Latvijas pozīciju Irākas kara jautājumā, atsaukt Latvijas karavīrus un nosodīt ASV karu šajā valstī. 
"Mums, visiem Latvijas iedzīvotājiem, kuriem rūp ne vien labas attiecības ar nozīmīgu starptautisku partneri, bet arī vispārējās morāles un ētikas normas, ir jāaptur šis ārprāts. ASV, ar Bušu kā tās politikas iniciatoru un izpildvaru, ir jāuzņemas pilna atbildība par konflikta izraisīšanu Irākā, kā arī nekavējoties pilnvērtīgi jāiesaista ANO konflikta risināšanā," uzskata JSS. 
Kā ziņots, Bušs pēc Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas ielūguma Rīgu apmeklēs 6. un 7.maijā. 
Saistībā ar ASV prezidenta vizīti jau patlaban visi Latvijas drošības dienesti strādā paaugstinātā režīmā. 
Drošības pasākumu plāns tiks apstiprināts tuvākajā laikā. Paaugstinātā režīmā strādās arī Iekšlietu ministrijas pakļautībā esošās iestādes un Nacionālie bruņotie spēki. Saistībā ar šo vizīti Latvijā ieradīsies arī ļoti ievērojams skaits ASV drošībnieku. 
Drošības dienesti paredz, ka Rīgā būs ļoti daudz dažādu ierobežojumu, arī lidostā "Rīga" būs īpaši drošības pasākumi.
Buša vizīte – prezidentes nopelns 
Gunta Sloga,  Diena  03/26/05     Par ASV prezidenta ierašanos Latvijā jāpateicas prezidentes izlēmībai, uzsver eksperti.
Spožs Latvijas prezidentes Vairas Vīķes–Freibergas īstenotās ārpolitikas panākums — tā Dienas aptaujātie politikas vērotāji piektdien komentēja ASV līdera Džordža V.Buša lēmumu maija sākumā ierasties Rīgā. Tiek arī uzsvērts, ka vizīte Latvijā un tikšanās ar pārējo Baltijas valstu līderiem tikai divas dienas pirms Uzvaras svētku svinībām Maskavā ir skaidrs un stingrs Vašingtonas signāls Krievijai atteikties no turpmākas vēršanās pret savām kaimiņvalstīm.
"Viņa vizīte godinās kopīgo miljoniem amerikāņu un eiropiešu ziedošanos, lai sakautu tirāniju, kā arī iezīmēs demokrātijas paplašināšanos visā kontinentā," teikts ceturtdien izplatītajā Baltā nama paziņojumā. Dž.V.Bušs maija Eiropas brauciena laikā apmeklēs vairākas valstis. 
Cik noprotams no Baltā nama un prezidentes pārstāvju paziņojumiem, Dž.V.Bušs sāks savu vizīti Eiropā, 6.maijā ierazdamies Latvijā, 8.maijā dosies uz Otrā pasaules kara piemiņas pasākumiem Nīderlandē, 9.maijā piedalīsies Uzvaras svētku svinībās Maskavā un savu braucienu noslēgs ar Gruzijas apmeklējumu. Kā uzsver novērotāji, arī brauciens uz Gruziju būs īpaša zīme Maskavai atteikties no mēģinājumiem ietekmēt Tbilisi. Savukārt Rīgā 7.maijā notiks ASV un Baltijas sammits, kurā piedalīsies četru valstu vadītāji.
Kā teikts Baltā nama paziņojumā, vadoties no Dž.V.Buša februāra vizītes Eiropā, šis brauciens pastiprinās "Savienoto valstu un mūsu Eiropas partneru kopīgo apņemšanos strādāt kopā, lai sekmētu brīvību, labklājību un toleranci Eiropā, tās kaimiņos un tālāk". 
Prezidentes preses dienests uzsver Dž.V.Buša ierašanās simbolismu, jo tā notiks laikā, kad Latvija svinēs Neatkarības atjaunošanas deklarācijas 15.gadadienu un būs apritējis gads kopš iestāšanās NATO un ES. 
"Šī nenoliedzami ir lielākā Baltijas valstu diplomātiskā uzvara šajā jomā kopš Krievijas karaspēka izvešanas, un to ir panākusi prezidente," piektdien sacīja Tartu universitātes Eirokoledžas lektors un bijušais Radio Brīvā Eiropa/Radio brīvība komentētājs Pols Goubls. 
Tāpat kā P.Goubls, arī kādreizējais Latvijas vēstnieks ASV Ojārs Kalniņš gaidāmo Dž.V.Buša vizīti Rīgā vērtē kā īpašu V.Vīķes–Freibergas panākumu. "Bušam prezidente ir ne tikai pazīstamākā no Baltijas valstu, bet arī Eiropas valstu vadītājiem. Viņa ir viens no Eiropas līderiem, ar kuru Bušam izveidojušās labas attiecības," viņš saka.
Par to, ka Dž.V.Bušs varētu maijā paredzētā Eiropas apmeklējuma laikā ierasties kādā no Baltijas valstīm, tika runāts jau vairākas nedēļas. Par labu Latvijai nāca prezidentes lēmums doties uz Maskavu un viņas pēdējā laika diplomātijas panākumi. Savukārt Igaunija, kas tāpat kā Latvija bija uzaicinājusi Dž.V.Bušu, uzsvēra, ka ir vienīgā Baltijas valsts, kurā pēc neatkarības atjaunošanas nav bijis ASV prezidents. 
Latviju 1993.gadā apmeklēja Bils Klintons, 2002.gadā Lietuvā ieradās Dž.V.Bušs. Taču diplomāti šaubījās, vai Dž.V.Bušs izvēlēsies apmeklēt valsti, kuras līderis neapmeklēs Maskavas svinības un arī nav sevi spilgti parādījis ārpolitikā.
Šī lēmuma pieņemšanu ietekmējis arī Dž.V.Buša raksturs — viņš nemēdzot aizmirst ne labo, ne slikto, kas viņam nodarīts, saka Dienas sarunu biedri. Latvijas gadījumā tas ir stingrais atbalsts karam Irākā un citos jautājumos. 
ASV prezidents esot cilvēks, kas pilda savus solījumus. Tā februārī notikušā Eiropas brauciena laikā viņš solīja Krievijas līderim Vladimiram Putinam paust Baltijas valstu bažas un, kā pēcāk vēstīja amerikāņu diplomāti, to arī izdarīja. Novērotāji arī pieļauj, ka tieši šīs sarunas ietekmē dienu vēlāk Krievijas prezidents paziņoja, ka ciena tos baltiešus, kuri uzskata, ka Otrā pasaules kara beigas nozīmējušas neatkarības zaudēšanu. 
Tagad Dž.V.Buša lēmums braukt uz Rīgu "ir smags signāls Krievijai, jo ASV nostājas plecu pie pleca ar mums", saka Latvijas Ārpolitikas institūta direktors Atis Lejiņš.
Dž.V.Buša vizīte esot apliecinājums arī tam, ka prezidentes lēmums skaidrot sarežģīto Otrā pasaules kara vēsturi bijis pareizs. Kā zināms, tas līdz šim jau izpelnījies Lielbritānijas, Francijas, Dānijas, Īrijas, Somijas, Nīderlandes, Itālijas un citu valstu vadītāju atbalstu. 
Zīmīgi, ka šonedēļ šim pulkam pievienojies arī Romas pāvests Jānis Pāvils II. Vatikāna valsts sekretāra Andželo Sodāno nosūtītajā vēstulē prezidentei uzsvērts, ka "Viņa Svētība novēl, lai cieņā pret patiesību un vēsturi, Latvijas tauta un valstis, kas visciešāk tai blakus, atjaunotu patiesas uzticēšanās, piedošanas un izlīguma gaisotni".
Ko nozīmē Buša izvēle braukt uz Latviju
Pols Goubls, Tartu universitātes Eirokoledža, Radio Brīvā Eiropa/Radio brīvība bijušais komentētājs:
Šī ir liela Latvijas prezidentes uzvara. Buša vizīte ir apliecinājums tam, ka viņas lēmums doties uz Maskavu un vienlaikus izteiktais nosodījums Krievijai par tās lomu Otrā pasaules kara beigu notikumos, ir izrādījies pareizs. Šis lēmums sevi pilnībā attaisnojis. Viņai tas ir nesis milzīgu atzinību, un Buša vizīte prezidentei ir atmaksa par šo rīcību. Tas arī ir ļoti stingrs signāls Krievijai — Maskavai tagad ir skaidrs: ja tā izdarīs spiedienu uz Latviju, ASV būs jūsu pusē. Šī nenoliedzami ir lielākā Baltijas valstu diplomātiskā uzvara šajā jomā kopš Krievijas karaspēka izvešanas, un to ir panākusi prezidente.
Ojārs Kalniņš, bijušais Latvijas vēstnieks ASV:
Tas ir prezidentes nopelns ne tikai tā dēļ, ko viņa darījusi pēdējos mēnešos, bet arī vairāk nekā pirms gada — būdama Vašingtonā, viņa atbalstīja ASV Irākas kara sakarā. Kopš tā laika viņas attiecības ar Bušu ir bijušas ļoti labas, viņi vairākkārt tikušies. Tam, kas tagad noticis, lūzuma punkts bija Brisele, kur Bušs pirms mēneša vēlreiz tikās ar Eiropas līderiem un arī prezidenti. Ņemot vērā, ka tas [Buša vizīte] notiek divas dienas pirms Maskavas, stingrāka signāla nevar būt, un ir jācer, ka Putins to beidzot sapratīs. Tādēļ ir svarīgi, ka Bušs ierodas kādā no Baltijas valstīm un runā par vēsturi. Izvēle par labu Latvijai krita tādēļ, ka Bušam prezidente ir ne vien pazīstamākā no Baltijas politiķiem, bet arī Eiropas valstu vadītājiem. Viņa ir viens no Eiropas līderiem, ar kuru Bušam izveidojušās labas attiecības.
Žaneta Ozoliņa, politoloģe
Tagad jābeidz priecāties par pašu vizīti un jāstrādā pie tās nopietnas sagatavošanas. Tā ir lielvalsts prezidenta vizīte valstī, kura pēdējos 15 gados panākusi daudz, bet darāmā tai ir vēl tikpat. Latvijas pieredze ir demokratizācijas procesa pozitīvais iznākums. Demokrātiskā pasaule domā, kā savas vērtības nodot tālāk Ukrainai, Gruzijai, Moldovai, un šī vizīte noteikti ir signāls, ka arī mēs to varam darīt. Tā ir stafetes nodošanai valstij, kurai ir panākumi, bet tie ir saistīti ar pienākumu. Lai arī ES un NATO valstīm ir dažāda attieksme pret Krieviju, katrai no tām ir dialogs ar Maskavu. Tādēļ ir svarīgi, lai arī Latvijai ar Krieviju ir dialogs, kas balstās uz racionāliem motīviem, lai tās nav emocionāli iekrāsotas attiecības, kādas tās ir tagad. Buša vizīte nozīmē to, ka Latvijas un Krievijas attiecībās ir jāpāriet uz racionālu politisku dialogu. 
Atis Lejiņš, Latvijas Ārpolitikas institūta direktors
Šis ir prezidentes panākums, viņai izdevās piesaistīt Buša uzmanību. Prezidente jau janvārī piekrita Krievijas uzaicinājumam braukt uz Maskavu. Bušam patīk rīcība, dinamika. Viņš dosies arī uz Gruziju, kur situācija sarežģījusies un kuru Krievija joprojām mēģina ietekmēt, taču ASV pasaka, ka nekā nebūs. Tas pats ir arī Latvijas gadījumā. Tas ir smags signāls Krievijai, jo ASV nostājas plecu pie pleca ar mums. Ja Arnolds Rītels būtu izlēmis braukt uz Maskavu un ieņēmis tikpat stingras pozīcijas kā prezidente, Bušs tagad, iespējams, dotos uz Igauniju. Latvija tādēļ ir nonākusi uz frontes līnijas, pakļauta Krievijas uzbrukumiem. Taču Bušs tagad pasaka — es viņai stāvēšu blakus. Brauciens ir arī atbalsts V.Vīķes–Freibergas sāktajam vēstures skaidrojumam.

Bušs brauc uz Latviju. Simboliski…
Liene Barisa,  NRA  03/26/05     Drošības dienesti sāk gatavoties ASV prezidenta vizītei; atsevišķas organizācijas jau plāno protestus.
Eksperti uzsver, ka ASV prezidenta Džordža Buša vizītei, kas Latvijā gaidāma pirms 9. maija svinībām Maskavā, ir spēcīga simboliska nozīme – kā atbalsts Latvijas centieniem skaidrot valsts vēsturi pasaulē un norāde Krievijai sakārtot attiecības ar Baltijas valstīm.
Džordžs Bušs, atsaucoties uz Latvijas prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas ielūgumu, Rīgā ieradīsies 6. un 7. maijā, kad paredzēta ASV un Baltijas valstu galotņu sanāksme, kurā piedalīsies arī Lietuvas un Igaunijas prezidenti. "ASV prezidenta vizīte ir spilgtākais apliecinājums ciešajām, vēstures veidotajām saitēm starp Latviju, Baltijas valstīm un ASV. ASV konsekventi atbalstījušas totalitārisma un okupāciju seku novēršanu Baltijā un Austrumeiropā," atzīst prezidentes preses dienests.
Valsts prezidentes ārlietu padomnieks Andrejs Pildegovičs norādīja, ka Dž. Buša vizīte Latvijā būs īpaši simboliska, jo notiks laikā, kad Latvijā atzīmēs neatkarības atjaunošanas deklarācijas 15. gadadienu, būs arī pagājis gads kopš Latvija ir NATO un Eiropas Savienības dalībvalsts. Neatkarīgās aptaujātie eksperti uzsvēra arī zīmīgo datumu – divas dienas pirms Uzvaras dienas svinībām Maskavā. 
Latvijas Ārpolitikas institūta direktors Atis Lejiņš norādīja, ka Buša vizīte Rīgā ir ASV atbalsta apliecinājums Latvijai pirms dalības Uzvaras svētkos, kā arī attiecībās ar Krieviju kopumā. 
A. Lejiņš uzsvēra, ka ASV prezidenta vizīte vēlreiz Krievijai apliecinās, ka Latvija ir NATO un Eiropas Savienības dalībvalsts un Krievijai jāatmet visas domas par vēlmi izvērst un nostiprināt šeit savu ietekmi. A. Lejiņš arī uzsvēra, ka Dž. Bušs tajās dienās paredzējis vizīti Gruzijā, kurai attiecības ar Krieviju ir vēl sarežģītākas nekā Latvijai. Tādējādi apstiprinoties tas, ka valstis, kurās viesosies ASV prezidents nav vienkārši izvēlētas, bet gan ar mērķi ietekmēt Krieviju un veicināt demokrātiju.
Krievijas pētniecības institūta vadītājs Kārlis Daukšts atzina, ka Dž. Buša vizīte pirms 9. maija var ietekmēt Krievijas plānus svinību norisē. "ASV vizīte noteiks tai sekojošo svinību formu Krievijā," sacīja K. Daukšts, skaidrojot, ka tās konteksts neļaus Maskavai traktēt Staļina laika noziegumus tikai pēc sava prāta.
"Ja Buša vizīte notiktu pēc 9. maija, tai arīdzan būtu liela nozīme, jo viņš ir lielvalsts vadītājs, bet tai nebūtu tik zīmīga ievirze," atzina K.Daukšts. A. Pildegovičs savukārt prognozēja, ka Krievija, Dž. Buša vizīti Latvijā uztvers ar sapratni un neuztvers kā izaicinājumu. "Jo tā nav vērsta pret kādu trešo pusi un ASV prezidenta vizīte nevienam nebūs naidīga," viņš skaidroja.
Saistībā ar gaidāmo ASV prezidenta vizīti Latvijā jau patlaban visi Latvijas drošības dienesti strādājot paaugstinātā režīmā un Satversmes aizsardzības birojs uzsācis informācijas apmaiņu ar izlūkdienestiem par iespējamiem apdraudējumiem; tiek arī uzturēti kontakti ar NATO drošības struktūrām, informē aģentūra LETA. Saeimas un Valsts prezidenta drošības dienesta priekšnieks Imants Kasparāns norādījis, ka Drošības pasākumu plāns tiks apstiprināts tuvākajā laikā. Paaugstinātā režīmā strādās Iekšlietu ministrijas pakļautībā esošās iestādes un Nacionālie bruņotie spēki. Saistībā ar šo vizīti Latvijā ieradīšoties arī ļoti ievērojams skaits ASV drošībnieku. Drošības dienesti paredz, ka Rīgā būs ļoti daudz dažādu ierobežojumu, arī lidostā Rīga būs īpaši drošības pasākumi. Plašāka informācija par drošības pasākumiem netiek sniegta. 
Dž. Buša vizītes laikā Rīgā paredzami arī protesti. Jaunatnes sociāldemokrātiskā savienības (JSS) przidents Ansis Dobelis Neatkarīgajai apliecināja, ka organizācija gatavojas rīkot publiskas protesta akcijas pret ASV politiku Irākā. JSS jau esot nosūtījusi aicinājumus arī citām organizācijām pievienoties plānotajiem protestiem, to skaitā apvienības Par cilvēktiesībām vienotā Latvijā jaunatnes organizācijai, Tautas saskaņas partijas jaunatnes organizācijai un zaļajām kustībām Latvijā. 
A. Dobelis prognozēja, ka iespējamajās protesta akcijās varētu iesaistīties vairāki 100 cilvēku. Tādējādi viņi cer pievērst ne tikai Dž. Buša uzmanību, norādot, ka līdzīgi kā citās Eiropas valstīs sabiedrības viedoklis nesakrīt ar elites viedokli, bet arī Latvijas valsts varas pārstāvju uzmanību. Lembergs aicina prezidenti atgādināt zviedriem par Kurzemes hercogistes izlaupīšanu
LETA  03/29/05    Ventspils mērs Aivars Lembergs aicina Valsts prezidenti Vairu Vīķi-Freibergu vizītes laikā Zviedrijā runāt par Latvijas un Zviedrijas attiecībām pagātnē un atgādināt par "zviedru laikiem un Kurzemes hercogistes izlaupīšanu". 
Šodien (otrdien) Lembergs žurnālistiem sacīja, ka vēstulē Valsts prezidentei paudis viedokli "par Zviedrijas un Latvijas attiecībām pagātnē, kuras nereti netieši ietekmē arī sadarbību starp abām valstīm mūsdienās. Nepieskaroties pretrunīgi vērtētajai Zviedrijas valdības nostājai pret Latvijas Republiku 20.gadsimtā, īpaši 1940.-1990.gados, gribētu atzīmēt Latvijas skolu mācību grāmatās, plašsaziņas līdzekļos un kopumā sabiedrības informatīvajā telpā rūpīgi koptā priekšstata par "labajiem zviedru laikiem" 17.gadsimtā maldīgumu." 
Pēc Lemberga domām, valstiskos kontaktus ar Zviedriju pēc Latvijas valsts neatkarības atgūšanas vēsturiskā skatījumā ierasti pavada minētie stereotipiski pozitīvie priekšstati, kas uzsver zviedru varas laika pozitīvo ieguldījumu kultūrā, izglītībā, saimnieciskajā dzīvē, latviešu tautas attīstībā. "Ja šāds vērtējums ir pareizs, tas varētu atbilst tikai un vienīgi vienas Latvijas daļas - Vidzemes, toreizējās Zviedrijas Karalistes sastāvdaļas – vēsturiskās attīstības izpratnei. Pārējām mūsdienu Latvijas valstī ietilpstošajām teritorijām zviedru kā kaimiņu klātbūtne bija destruktīva un postoša, to attīstību kavējoša," vēstulē min Lembergs un piebilst - kā tāda tā jāvērtē vispirms attiecībās ar Kurzemes un Zemgales hercogisti, 16.-18.gs. puspatstāvīgo, bet tomēr vienīgo vietējo valstisko veidojumu. 
Hercogistes sasniegumus saimnieciskajā jomā un straujo uzplaukumu 17.gadsimta vidū, kas ietekmēja ne tikai valdošās muižniecības, bet arī katra Kurzemes un Zemgales iedzīvotāja dzīvi, pārtrauca un faktiski iznīcināja zviedru iebrukums 1658.-1659.gadā, izpostot tādas pilsētas kā Jelgava, Kuldīga, Ventspils un citas, zviedru karaspēks bija arī galvenais šo teritoriju postītājs Ziemeļu kara laikā 18.gadsimta pašā sākumā, atgādina Ventspils mērs. 
Par zviedru karaspēku sirojumiem šajā laikā daiļrunīgi liecina daudzie ar hercogisti saistītie priekšmeti un dokumenti, kas pašlaik atrodami Zviedrijas muzejos un arhīvos, piemēram, Kurzemes militāro vienību karogi, Kurzemes hercogu ieroči - musketes, pistoles, zobeni, hercoga Jēkaba medību garnitūra Ziemeļu muzejā un Skūklosteras pils muzejā un citi. 
Lembergs norāda, ka tieši zviedru iebrukuma laikā Jelgavā tika nolaupīta un izvesta uz Rīgu bagātīgā hercogu bibliotēka, kas, vēlāk nokļūstot Krievijas rokās, kā nozīmīgs grāmatu krājums tika iekļauts Pēterburgas Zinātņu akadēmijas bibliotēkās sastāvā. 
"Saprotot, ka gadsimtu ritums pamatoti ir radījis noilgumu senajiem pāri nodarījumiem, tomēr uzdrošinos Jūs aicināt atklāti vērtēt un runāt par Zviedrijas vēsturisko lomu Latvijas senākajā vēsturē, kā arī inspirēt šādu jautājumu risināšanu Latvijas un Zviedrijas savstarpējās attiecībās," aicina Ventspils domes priekšsēdētājs. 
Vēstulē prezidentei Ventspils mērs aicina rosināt Zviedrijas Karalisti atzīt savas 17.-18. gadsimta ārpolitikas un militāro iebrukumu tagadējās Latvijas teritorijas rietumu daļā destruktīvo ietekmi un postošās sekas šo teritoriju turpmākajai vēsturiskajai attīstībai, kā arī risināt jautājumu par iespējamās kompensācijas saņemšanu no Zviedrijas puses un iniciēt sarunu sākšanu, lai noslēgtu starpvalstu līgumu par Latvijas teritorijā nolaupīto un uz Zviedriju aizvesto kultūrvēsturisko vērtību atpakaļnodošanu Latvijas valstij. 
"Pieļauju, ka pašlaik, kad Latvija un Zviedrija ir Eiropas Savienībā (ES) un pēc ES Konstitūcijas pieņemšanas jau būs faktiski vienotā valsts veidojumā, būtu lietderīgi sākt taisnīgu vēsturisku atdošanas akciju, kas būtu labs piemērs arī citām valstīm," šodien žurnālistiem skaidroja Lembergs. 
Prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenebrga sacīja, ka Valsts prezidenta kanceleja ir saņēmusi Lemberga vēstuli un prezidente ar to iepazīsies pirms došanās uz Zviedriju. Savukārt vēsturnieks Antonijs Zunda atzina, ka prezidentei nebūtu korekti valsts vārdā izvirzīt pretenzijas Zviedrijai, jo 17.gadsimtā Latvijas valsts vēl nepastāvēja. 
Kā ziņots, Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga Zviedriju valsts vizītē apmeklēs no 31.marta līdz 1.aprīlim. 
Buša vizītes sagatavošanai veidos īpašu valdības darba grupu 
LETA  03/29/05     Lai gatavotos ASV prezidenta Džordža Buša vizītei Rīgā, tiks veidota speciāla valdības darba grupa Ministru prezidenta Aigara Kalvīša (TP) vadībā.
Ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP), kurš Kalvīša atvaļinājuma laikā pilda valdības vadītāja pienākumus, aģentūru LETA informēja, ka vizītes sagatavošanā galvenais uzsvars tiks likts uz drošības aspektiem.
Ņemot vērā 16.marta notikumus un izteikumus par plānotajām aktivitātēm gan 4.maijā - Latvijas Neatkarības deklarācijas pasludināšanas dienā, gan Buša vizītes laikā, darba grupa lems par to, kā novērst šādus pasākumus.
Pabriks būšot darba grupas vadītāja vietnieks, un tajā strādāšot vairāki ministri. Pirmā darba grupas sēde paredzēta piektdien, 1.aprīlī, kad no atvaļinājuma būs atgriezies Kalvītis.
Kā ziņots, Bušs pēc Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas ielūguma Rīgu apmeklēs 6. un 7.maijā. Saistībā ar ASV prezidenta vizīti jau patlaban visi Latvijas drošības dienesti strādā paaugstinātā režīmā. 

Braucot uz Rīgu, Bušs dod mājienu Kremlim
Agnese Margēviča,  NRA  03/30/05    ASV prezidenta vizīte Latvijā ir simboliski drosmīgs un stratēģiski svarīgs solis, un, pat ja Džordžs Bušs Rīgā neizteiksies par nepieciešamību Krievijai viennozīmīgi nosodīt tās pagātni, šī vizīte pati par sevi izteiks daudz, rakstā amerikāņu laikrakstā The Wall Street Journal vakar paudis ietekmīgais starptautisko attiecību eksperts Zbigņevs Bžeziņskis. 
Savukārt Krievijas Zinātņu akadēmijas ASV un Kanādas institūta direktors Viktors Kremeņuks krievu laikrakstam Ņezavisimaja gazeta norādījis, ka Dž. Bušs, izraugoties šādu maršrutu ceļā uz 9. maija svinībām Maskavā, "liek saprast, ka Krievija nebūt nav galvenais brauciena mērķis". Krievu politologs prognozē, ka Dž. Bušs, maijā tiekoties ar Krievijas prezidentu, viņam norādīs, ka "ne par kādu impēriju postpadomju telpā nevar būt ne runas un pieprasīs vairs neiejaukties kaimiņvalstu iekšējās lietās". 
Kādreizējā ASV prezidenta Džimija Kārtera padomnieks Zbigņevs Bžeziņskis savā rakstā, kas vakar publicēts ASV laikrakstā The Wall Street Journal, norāda, ka prezidenta Dž. Buša lēmums pirms došanās uz Maskavu apmeklēt Latviju, bet pēc tam – Gruziju, kā arī Vašingtonā drīzumā gaidāmā nesen demokrātiski ievēlētā Ukrainas prezidenta vizīte uzskatāmi par "simboliski drosmīgiem un stratēģiski svarīgiem soļiem". "Amerikas prezidenta viesošanās Baltijas valsts galvaspilsētā (..) un tur ieplānotā tikšanās ar visu trīs Baltijas valstu prezidentiem (no kuriem divi noraidījuši ielūgumu doties uz Maskavu) pati par sevi izteiks daudz, pat ja prezidents Bušs šo jautājumu neskars tieši," uzsver Z. Bžeziņskis, vēlreiz atgādinādams, ka ASV bija viena no nedaudzajām pasaules valstīm, kura gadu desmitiem nepiekrita atzīt Baltijas valstu iekļaušanu Padomju Savienības sastāvā. 
"Iepriekš Bušs bija ieplānojis piedalīties nacisma sagrāves 60. gadadienas svinībās Maskavā. Tomēr dažiem eiropiešiem, īpaši tiem, kuri tikai nesen atbrīvojušies no Maskavas kontroles, Putina ieplānoto svinību zemteksts šķita kā vienlaicīgas staļinisma uzvaras svinības. Viņu raizes pastiprināja Putina nevēlēšanās viennozīmīgi nosodīt Molotova – Ribentropa paktu, kas Staļinam un Hitleram ļāva sadalīt Viduseiropu," The Wall Street Journal raksta bijušais ASV prezidenta padomnieks. Viņa vērtējumā, "būtu bijis daudz labāk, ja Krievijas valdība pati izmantotu hitlerisma sagrāves svinības, lai viennozīmīgi nosodītu staļinismu un savu 45 gadus ilgušo kundzību Viduseiropā". 
"Tādā gadījumā šis notikums kļūtu ne tikai par svinēšanas, bet arī par izlīguma brīdi. Viduseiropai un Austrumeiropai nepieciešams šāds izlīgums ar Krieviju, bet pati Krievija no tā varētu iegūt tikpat lielā mērā, kā ieguva Vācija no izlūguma ar Franciju un vēlāk arī ar Poliju. Tomēr šādi valstiski lēmumi var nākt tikai no valsts līderiem, kuri patiesi ir demokrātisku uzskatu dziļi pārņemti," spriež 
Z. Bžeziņskis. Bijušais ASV prezidenta padomnieks un ietekmīgais starptautiskās politikas eksperts norāda, ka demokrātijas nākotnei Krievijā nekādi nepalīdzēs mēģinājums izlikties, ka tās nedemokrātiskais režīms jau ir demokrātisks. "Turklāt Krievijas kaimiņiem mierinājumu nesniedz tās valdības izvairīšanās paust savu attieksmi pret šīs valsts pagātni, kas visā pasaulē atzīta par kriminālu. Skaidrība šādās lietās ir patiesas demokrātijas neatņemams priekšnoteikums," uzsver Z. Bžeziņskis.
Iespējamie piketētāji gatavojas Buša vizītei
Sandris Vanzovičs, NRA  03/29/05    Rīgas dome varbūt jau šonedēļ saņems pirmos pieteikumus piketiem ASV prezidenta Džordža Buša vizītes laikā. Interesanti, ka pašvaldībai nebūs juridisku tiesību piemērot kādas īpašas normas, šos pieteikumus izskatot.
Izskatot piketu vai mītiņu pieteikumus, Rīgas pilsētas izpilddirektoram vajadzēs vadīties pēc ierastajiem kritērijiem, Neatkarīgajai apliecināja domes sabiedrisko attiecību speciālists Dzintars Zaļūksnis. 
Ir tikai savulaik pieņemtais Augstākās padomes lēmums par īpašiem nosacījumiem piketiem pie Brīvības pieminekļa, bet nav cita veida ierobežojumu. Tātad arī Dž. Buša vizītes laikā pašvaldība nevarēs piemērot kādus īpašus kritērijus, pieteikumus izskatot, informēja Dz. Zaļūksnis. 
Neatkarīgā jau rakstīja, ka vietējie aktīvisti Dž. Buša vizītes laikā Rīgā varētu rīkot protesta akcijas, kas vērstas pret ASV. Par tādām jau paziņojusi Jaunatnes sociāldemokrātiskā savienība. Tā nosūtījusi aicinājumus arī citām organizācijām pievienoties plānotajiem protestiem, ziņo LETA. Šodien ieinteresētās organizācijas gatavojas tikties.
Saistībā ar 7. maijā gaidāmo ASV prezidenta Dž. Buša vizīti Latvijā visi Latvijas drošības dienesti jau strādā paaugstinātā režīmā. Drošības pasākumu plāns tiks apstiprināts tuvākajā laikā. Paaugstinātā režīmā strādās arī Iekšlietu ministrijas (IeM) pakļautībā esošās iestādes un Nacionālie bruņotie spēki. Saistībā ar šo vizīti Latvijā ieradīsies arī ievērojams skaits ASV drošībnieku. Drošības dienesti paredz, ka Rīgā būs ļoti daudz dažādu ierobežojumu, arī lidostā Rīga būs īpaši drošības pasākumi. 
Satversmes aizsardzības biroja (SAB) preses sekretārs Dainis Miķelsons apliecināja, ka tūlīt pēc vēsts, ka Latvijā ieradīsies ASV prezidents, SAB uzsāka informācijas apmaiņu ar izlūkdienestiem par iespējamiem apdraudējumiem. Tiek arī uzturēti kontakti ar NATO drošības struktūrām. 
Var būt, ka tā ir sakritība, taču SAB šajās dienās ir izveidojis arī savu mājaslapu internetā – www.sab.gov.lv. Tajā var uzdot jautājumus par biroja darbību, kā arī sniegt jebkuru informāciju par iespējamiem valsts drošības apdraudējumiem vai jebkuru citu nozīmīgu informāciju. 
Aicinājums protestēt pret Bušu nerod atsaucību 
Gunta Sloga,  Diena  03/30/05     Raiņa kopoto rakstu sējumi plauktos, pretkara plakāti uz sarkanām sienām, kuru vidū izceļas uzraksts "Vaira, vai tavs dēls ies karot?", un pavecas mēbeles pavērās skatam Jaunatnes sociāldemokrātiskās savienības (JSS) birojā, kur otrdien bija aicināti pulcēties visi, kas grib protestēt ASV prezidenta Džordža V.Buša Rīgas vizītes laikā. Taču uz JSS aicinājumu apspriesties par protestiem neviens nebija atsaucies, izņemot prāvo žurnālistu pulciņu, kuri ieradušies organizācijas birojā, iespējams, cerot šeit ieraudzīt pasaules antiglobālistu kustībai raksturīgas kaislības.
"Mēs esam pret karu un okupāciju, cilvēktiesību pārkāpumiem Irākā," ar žurnālistiem sarunu sāka JSS prezidents Ansis Dobelis, cerēdams, ka tikmēr birojā ieradīsies arī kāds interesents. Taču, paejot 15 minūtēm, neviens vēl nebija atnācis. A.Dobelis un vēl kāds JSS aktīvists taisnojās, ka, iespējams, to ietekmējis sanākšanas laiks — nedēļas pirmās darba dienas pēcpusdiena. Ar viņiem arī jau esot sazinājušies vairāki interesenti, to vidū "sabiedrībā zināmas personas", kuru vārdi netika atklāti. Nedēļas beigās plānota tikšanās ar Vides aizsardzības kluba pārstāvjiem, tiekot cerēts arī uz citām zaļo organizācijām. Tiem gan esot citi protestēšanas mērķi, tādēļ, ja neizdosies sarīkot vienu akciju, tad var tikt rīkotas vairākas, stāsta JSS pārstāvji.
Pagaidām vēl neesot skaidrs, kā tiks rīkoti protesti, taču esot zināms, ka akcijai būs "teatrāls pieskāriens", saka A.Dobelis. "Mēs vēlamies, lai protesti būtu miermīlīgi, jo mēs cīnāmies par mieru un cilvēktiesību ievērošanu," uz jautājumu, vai Rīgā nevar izvērsties vardarbīgi protesti, kā tas bijis daudzviet citur kur ierodas Dž.V.Bušs, atbild JSS prezidents.

Nesteidz novērst trūkumus Irākā dienošo apgādē 
Gunta Sloga,  Diena  03/31/05     Pildot pagājušajā nedēļā Irāku apmeklējušā aizsardzības ministra Einara Repšes (JL) apņemšanos novērst nepilnības šajā valstī dienošo Latvijas karavīru apgādē un nodrošinājumā, Nacionālo bruņoto spēku (NBS) pārstāvji sākuši sarunas ar ASV armijniekiem, lai nodrošinātu kareivju patrulēšanai nepieciešamā transporta remontu. To trešdien sacīja NBS pārstāvis Uldis Davidovs, solot atrisināt arī citus Irākā dienošos kareivjus apgrūtinošos "sīkumus," gan neatklājot, kādi tie ir. Tiesa, no NBS pārstāvja atbildēm nav skaidrs, vai jau tuvākajā laikā tiks atrisinātas arī citas nepilnības kareivju ekipējumā un bruņojumā, par ko Irākā dienošie sūdzas jau otro gadu.
Pagājušajā nedēļā E.Repšem Irākā nācās uzklausīt kareivju stāstīto, ka patruļās izmantotie hammeri bieži lūstot un to labošana krietni ievelkas. Par patrulēšanai nepiemērotu transportu un nakts redzamības iekārtu trūkumu kareivji stāstījuši arī iepriekš un neoficiālās sarunās atzīst, ka pilnībā šie trūkumi joprojām nav novērsti. Jautāts, vai beidzot karavīri ir pilnībā nodrošināti ar nakts redzamības iekārtām, U.Davidovs atbild, ka "visi nedodas patruļās vienlaikus", tādējādi atzīst, ka visiem šo iekārtu nepietiek. Savukārt LTV Panorāmas korespondents, kurš pavadīja E.Repši Irākas braucienā, pagājušajā nedēļā arī pārliecinājās, ka karavīriem joprojām nākas izmantot ne īpaši ērtos un modernos AK–4 ieročus. Īpaši grūti ar lielajiem ieročiem esot automašīnā.
Tāpat kareivji sūdzas, ka viņiem ir grūti tikt pie skaidras naudas. Tiesa, U.Davidovs trešdien atbildību par šo problēmu centās uzvelt pašiem karavīriem. Viņi pirms došanās uz Irāku tiekot informēti, ka šeit darbojas Visa, bet nevis Visa Electron un Maestro kartes, kādas ir vairākumam kareivju.

Prezidente centīsies vairot Latvijas atpazīstamību Zviedrijā
LETA  03/31/05     No šodienas (ceturtdienas) līdz 1.aprīlim noritēs Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas valsts vizīte Zviedrijā, kuras laikā prezidente centīsies vairot Latvijas atpazīstamību šai valstī, kā arī mēģinās novērst šķēršļus, kas joprojām traucē abu valstu sadarbības padziļināšanai.
Kā iepriekš žurnālistiem pastāstīja prezidentes ārlietu padomnieks Andrejs Pildegovičs, prezidentes vizīte ir unikāla, jo Zviedrijas vēsturē reti bijuši gadījumi, kad viena monarha valdīšanas laikā kādas valsts vadītājs pie viņa ierodas biežāk nekā reizi. "Tā ir skaidra zīme, ka Zviedrija Latvijai pievērš sevišķu uzmanību," sacīja Pildegovičs. 
1995.gada novembrī valsts vizītē Zviedriju apmeklēja prezidents Guntis Ulmanis. 
Vizītes laikā Valsts prezidente mēģinās noskaidrot, kādi vēl šķēršļi pastāv Latvijas un Zviedrijas sadarbībā un kā tos novērst. Vīķe-Freiberga centīsies padarīt ciešāku abu valstu savstarpējo atpazīstamību, jo, neraugoties uz Latvijas un Zviedrijas ciešo ģeogrāfisko un ekonomisko saistību, valstu starpā joprojām pastāv "neredzamas sienas", kas neļauj pilnībā izmantot sadarbības potenciālu. 
Tiekoties ar Zviedrijas valsts vadītājiem, tiks pārrunāti Eiropas Savienības (ES) iekšpolitiskie jautājumi, tostarp Eiropas konstitūcijas ratifikācija un ES pakalpojumu direktīva. 
Vizītē prezidenti pavadīs ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL), finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP) un kultūras ministre Helēna Demakova (TP). Līdzi dosies vairāku augstskolu, zinātnisko institūtu pārstāvji, Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors Andris Vilks, kā arī vairāk nekā 40 uzņēmēji no metālapstrādes, tekstila, modes un dizaina, tūrisma, informācijas tehnoloģiju, komunikāciju un elektronikas un citām jomām. Līdzi dosies arī dziedātāja Inese Galante. 
Apmeklējuma laikā Stokholmā tiks atklāta Tūrisma valsts attīstības aģentūras pārstāvniecība. 
Prezidente tiksies ar amatpersonām, teiks runu Upsalas universitātē, atklās piemiņas plāksni pie mājas Upsalā, kurā ir dzīvojusi rakstniece Zenta Mauriņa. 
Šodien Vīķei-Freibergai paredzētas tikšanās ar Zviedrijas parlamenta spīkeru Bjērnu fon Sidovu un Zviedrijas premjeru Jēranu Pēršonu. 
Piektdien, 1.aprīlī, prezidente viesosies Upsalas universitātē, kur uzstāsies ar lekciju un atbildēs uz jautājumiem. Vīķe-Freiberga piedalīsies arī Latvijas un Zviedrijas biznesa seminārā, apmeklēs Zviedrijas Karalisko bibliotēku, kur tiksies ar Zviedrijas latviešiem. 
Kā norāda Valsts prezidenta kanceleja, Latvijas un Zviedrijas sadarbības pamatā ir kopīga vēlme izveidot Baltijas jūras reģionu par stabilu, ekonomiski aktīvu un drošu teritoriju. Līdz šim galvenā uzmanība tika pievērsta jomām, kas veicināja Latvijas Eiropas integrācijas procesa, iekšējās un ārējās drošības, suverenitātes un demokratizācijas attīstību, kā arī valsts pārvaldes sistēmas pilnveidošanu. 
Zviedrija vienmēr aktīvi atbalstījusi Latvijas un pārējo Baltijas valstu dalību ES. To apliecina Zviedrijas konsekventā nostāja diskusijās par ES paplašināšanu, kā arī fakts, ka Baltijas valstu integrācija ES tika pasludināta par vienu no Zviedrijas ārpolitikas prioritātēm. 
Latvijai Eiropas integrācijas procesā bija noderīga Zviedrijas pieredze, kas tika gūta, tai veicot pievienošanās procesu ES 90.gadu sākumā - Zviedrija ir ES dalībvalsts kopš 1995.gada janvāra. 
Vizīte notiks pēc Zviedrijas karaļa Kārļa Gustava XVI ielūguma. 

Valdībā, Saeimā un partijās...

Ģimenes ārsti tomēr slēgs līgumus ar valsti
Liene Barisa,  NRA  03/24/05     Lai arī ģimenes ārsti iepriekš pauda neapmierinātību ar Veselības ministrijas nepildītajiem solījumiem par finansējuma palielināšanu primārajai veselības aprūpei un brīdināja, ka no 1. aprīļa varētu neslēgt jaunus līgumus ar valsti, vakar panākts kompromiss.
Diskusijās, kas ilgušas vairākas dienas, norunāts, ka ģimenes ārstiem jau no 1. aprīļa kapitācijas naudu jeb maksājumus, ko ārsti saņem par reģistrētajiem pacientiem, plānots palielināt par 15%, bet vēl par 10% – no 1.jūlija. 
Iepriekš veselības ministrs Gundars Bērziņš bija izteicies, ka šāds palielinājums aprīlī vēl nav iespējams. 
Vienošanās panākta arī par papildu naudu primārajai veselības aprūpei kopumā. Lai arī Lauku ģimenes ārstu asociācija un Ģimenes ārstu asociācija, lai izlīdzinātu inflācijas dēļ pieaugošās izmaksas, sākotnēji prasīja 9 miljonus latu, tās piekrita Veselības ministrijas piedāvājumam, kas šim mērķim paredz atvēlēt aptuveni 7 miljonus latu. Ģimenes ārsti arī piekrituši līgumus slēgt uz ministrijas piedāvāto laiku – trijiem gadiem, lai arī sākotnēji bija noraizējušies, vai jaunam modelim nebūtu vajadzīgs īsāks – pārejas laiks. 
Vairākas izmaiņas izdarītas arī pašā līgumā, kas ieviestas, lai ārsti būtu juridiski pasargātāki. Latvijas Ģimenes ārstu asociācijas vadītāja Sarmīte Veide, vērtējot jauno līgumu, atzina, ka pirmo reizi šo gadu laikā tie būs juridiski korekti un tiks ievērotas ģimenes ārstu intereses.
Ģimenes ārstu asociācijas pārstāvji ar veselības ministru turpmāk tikšoties ik mēnesi, lai analizētu jaunā modeļa iedzīvināšanu un problēmu gadījumā varētu veikt korekcijas. Drīzumā paredzēts arī noslēgt sadarbības memorandu, kas noteiks regulāru finansējuma palielinājumu primārajai veselības aprūpei tuvāko gadu laikā.
Slēgt līgumus ar ārstiem Veselības un obligātās apdrošināšanas valsts aģentūra (VOAVA) plāno sākt tuvākajā laikā, informēja VOAVA Sabiedrisko attiecību departamenta vadītāja Egita Pole. Tie jāpārslēdz, jo līdz šim valstī darbojās divi ģimenes ārstu finansēšanas modeļi – lauku modelis un Rīgas modelis, bet no 1. aprīļa sāks darboties apvienotais modelis. Tajā ir paplašināts ģimenes ārstam noteikto piemaksu apjoms, papildus noteikts fiksētais maksājums ģimenes ārsta prakses uzturēšanai – Ls 160 mēnesī, piemaksas par hroniski slimo pacientu aprūpi atkarībā no pacienta diagnozes un citas. "No 1. aprīļa ģimenes ārsti paši noteiks maksu par mājas vizītēm, kas līdzās citiem maksas pakalpojumiem būs papildinājums ārstu finansējumam," norādīja E. Pole. Viņa piebilda, ka papildus kapitācijas naudai un piemaksām ģimenes ārsti saņems samaksu par veiktajām manipulācijām un procedūrām, kas būs ērti šo ārstu pacientiem, jo nebūs lieki jātērē laiks un līdzekļi, lai šos pakalpojumus saņemtu citur. E. Pole arī norādīja, ka pacientiem ir ļoti svarīgi zināt, ka turpmāk ģimenes ārstiem nebūs iemesla nesūtīt pacientu pie speciālistiem vai uz izmeklējumiem, jo šie izdevumi nebūs tieši saistīti ar ārsta finansējumu.

No februāra deputātu alga pieaugusi par vairāk nekā 100 latiem
LETA  03/25/05      No februāra Saeimas deputātu alga ir pieaugusi par 120 latiem, liecina Saeimas interneta mājas lapā publicētā informācija. 
Ja pērn Saeimas deputāti par saviem tiešajiem pienākumiem - parlamenta sēžu apmeklēšanu - ik mēnesi saņēma 717 latus, tad šogad deputāti saņems 839 latus. 
Deputātu maciņi palikuši biezāki, jo parlamentāriešu alga ir piesaistīta sabiedriskajā sektorā strādājošo iepriekšējā gada vidējās darba algas apmēram. Nosakot deputāta amata algu, piemēro koeficientu 3,2. 
Centrālās statistikas pārvaldes aprēķini liecina, ka pērn alga sabiedriskajā sektorā ir pieaugusi, līdz ar to ir pieaudzis arī atalgojums, ko šogad saņem tautas priekšstāvji. 
Bez amatalgas deputāti saņem piemaksas par parlamenta komisiju apmeklēšanu, kā arī piemaksas par dažādu amatu ieņemšanu Saeimas prezidijā un komisijās. Tāpat parlamentāriešiem pienākas kompensācija par dzīvojamo telpu īri, ne vairāk kā 282 lati mēnesī, un transporta kompensācija, kura nevar pārsniegt 130 latus. 
Februārī ievērojami pieauguši izdevumi, ko no Saeimas budžeta maksā parlamentāriešiem algās. Iepriekšējā mēnesī parlamentāriešu algām tika izdoti 118 242 lati, kas ir par gandrīz 30 000 latu vairāk nekā janvārī. 
Rekordlielu algu - 1621 latu - saņēmusi Saeimas priekšsēdētāja Ingrīda Ūdre (ZZS). Līdz ar amatalgas palielināšanu visu deputātu, ja tie nav neattaisnotu iemeslu dēļ kavējuši plenārsēdi, ieņēmumi mēnesī ir pārsniegušas 1000 latus. 
Martā no valdības locekļiem visbiežāk komandējumos devies ekonomikas ministrs
LETA  03/25/05    Martā no valdības locekļiem visbiežāk komandējumos devies ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL), aģentūru LETA informēja Ministru kabineta preses sekretārs Aivis Freidenfelds. 
Ekonomikas ministrs viesojies Beļģijā, Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā. 
Trīs ārvalstu vizītes šomēnes bijušas ārlietu ministram Artim Pabrikam (TP), kurš divas reizes viesojies Beļģijā un apmeklējis Šveici, arī finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP) divas reizes bijis Beļģijā un vienu reizi Zviedrijā, bet vides ministrs Raimonds Vējonis (ZZS) martā apmeklējis Beļģiju, Lietuvu un Franciju. 
Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) martā devies uz Somiju un Beļģiju, aizsardzības ministrs Einars Repše (JL) viesojies Luksemburgā un Irākā, kultūras ministre Helēna Demakova (TP) - Ukrainā un Austrijā. 
Tieslietu ministre Solvita Āboltiņa (JL) martā bijusi Lietuvā, labklājības ministre Dagnija Staķe (ZZS) - Beļģijā, izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) - Izraēlā, zemkopības ministrs Mārtiņš Roze (ZZS) - Vācijā, iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP) - Polijā, bet reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs Māris Kučinskis (TP) viesojies Čehijā. 
Kopumā martā valdības locekļiem bijuši 25 komandējumi, bet kopš valdības darba uzsākšanas pērn decembra sākumā - 79. Neviens komandējums līdz šim nav bijis īpašu uzdevumu ministram sabiedrības integrācijas lietās Ainaram Latkovskim (JL) un veselības ministram Gundaram Bērziņam (TP). 
Vairākiem valdības locekļiem martā ir atvaļinājumi. Satiksmes ministrs Ainārs Šlesers (LPP) atvaļinājumā pavadīs visilgāko laiku - no 19.marta līdz 2.aprīlim. 
Premjeram bezalgas atvaļinājums būs četras dienas - no 28.marta līdz 31.martam, šajā laikā valdības vadītāja pienākumus pildīs ārlietu ministrs. Repšem martā atvaļinājums bija divas dienas ilgs - 16.-17.martā, savukārt Kariņš atvaļinājumā būs vienu dienu - 29.martā.
Ar Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas darbu apmierināti 69% regulējamo uzņēmumu
LETA  03/27/05    Ar Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas (SPRK) darbu kopumā ir apmierināti 69%, bet daļēji apmierināti - vēl 27% regulējamo uzņēmumu, liecina regulatora veiktās sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju aptaujas rezultāti. 
Neviens respondents nav atbildējis, ka ir neapmierināts ar SPRK darbu, savukārt 4% nav varējuši sniegt konkrētu atbildi. 
Kā uzskata regulators, respondentu atbildes liecina par to, ka dažkārt uzņēmumus neapmierina kādas SPRK darba nianses, bet kopumā uzņēmumi ir apmierināti ar SPRK darbu. 
Visbiežāk ar SPRK darbu ir apmierināti tie pakalpojumu sniedzēji, kas nav saskārušies ar problēmām, sadarbojoties ar regulatoru, savukārt tie, kuri ir saskārušies ar problēmām, visbiežāk atbild, ka ir daļēji apmierināti. 
Vismazāk apmierināti ir uzņēmumi, kas strādā telekomunikāciju jomā, liecina aptaujas rezultāti. 
Aptaujā secināts, ka 86% uzņēmumu uzticas regulatora pieņemtajiem lēmumiem, bet atlikušie 14% nav varējuši sniegt konkrētu atbildi. Neviens uzņēmums nav atbildējis noraidoši, tādēļ regulators secina, ka uzticības līmenis SPRK pieņemtajiem lēmumiem ir ļoti augsts. 
Vērtējot SPRK darbu, salīdzinot ar iedomātu ideālu regulatoru, uzņēmumi bijuši nedaudz kritiskāki. 
Visvairāk respondentu - 47% - ir atbildējuši, ka SPRK darbs salīdzinājumā ar viņu iedomātu ideālo regulatoru ir nedaudz sliktāks. Tikai 23% atzina, ka regulatora darbs pilnīgi sakrīt ar viņu iedomātā ideālā regulatora darbu. 
2% respondentu uzskata, ka SPRK darbs krietni atpaliek no viņu iedomātā ideālā regulatora darba un ir daudz sliktāks. Šie uzņēmumi darbojas telekomunikāciju un enerģētikas jomā. Vēl 28% nav varējuši sniegt konkrētu atbildi. 
Savukārt, salīdzinot SPRK darbu ar citām valsts un pašvaldību iestādēm, kā ievērojami labāku to novērtējuši 49% respondentu. Netika saņemta neviena atbilde, kurā regulatora darbs tiktu vērtēts kā nedaudz vai daudz sliktāks. 44% SPRK darbu novērtējuši kā tādu pašu. 
Visbiežāk SPRK darbu kā ievērojami labāku novērtēja respondenti, kuri kā savu darbības jomu ir norādījuši telekomunikācijas. Savukārt respondenti, kuri darbojas enerģētikas jomā, visbiežāk norādīja, ka regulatora darbs ir tāds pats. 
Kā pēc rezultātu izvērtēšanas secina regulators, trūkst atgriezeniskās saites ar klientiem, jo daļai uzņēmumu vispār nav skaidrības, kāda nozīme ir sadarbībai ar SPRK. Kā vēl viena aktuāla problēma minēts tas, ka, pēc pakalpojumu sniedzēju domām, kontaktēties ar SPRK darbiniekiem ir sarežģīti - atbildīgie speciālisti ir grūti sazvanāmi un arī apmeklēšanas kārtība ir sarežģīta. Par traucējošu tiek uzskatīta arī biežā kadru maiņa. 
Taču visbiežāk uzņēmumi, atbildot uz jautājumu par problēmām, norādījuši, ka to nav. 
Aptaujātie uzņēmumi sniedza arī priekšlikumus SPRK darbības pilnveidošanai. Tie ierosina veikt informēšanu par sadarbības iespējām, izglītot par SPRK darbību, izstrādāt dokumentu un iesniegumu paraugus, efektīvāk regulēt tirgu un nodrošināt monopola samazināšanos tirgū, saīsināt iesniegumu un pieprasījumu izskatīšanas laiku, atgādināt par valsts nodevas apmaksu, sniegt statistiku par tirgus segmentiem, kā arī biežāk uzklausīt un atbalstīt mazos uzņēmējus. 
Regulators secina, ka ir nepieciešams vairāk strādāt ar katru pakalpojumu sniedzēju pārstāvēto jomu. Nepieciešama intensīvāka informēšana par jaunumiem, izmaiņām, sadarbības iespējām, kā arī uzņēmumu informēšana par atbildīgo speciālistu nomaiņu un kadru maiņu kopumā. Iespēju robežās ir nepieciešams rīkot diskusijas ar pakalpojumu sniedzējiem klātienē. 
Anketas 2004.gada 1.decembrī tika izsūtītas 450 uzņēmumiem, līdz noteiktajam atbilžu iesniegšanas laikam atbildes tika saņemtas no 110 respondentiem jeb 24% potenciālo respondentu. Anketu iesūtīšana notika anonīmi. 
Visvairāk anketas - 67% - tika saņemtas no telekomunikāciju nozares uzņēmumiem, vēl 22% veido enerģētikas nozares uzņēmumi, 5% - pasta nozares uzņēmumi, bet 1% - dzelzceļa nozares uzņēmums. 5% anketu tika saņemtas no uzņēmumiem, kuri nebija norādījuši savas darbības nozari. 
Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju aptaujas mērķis ir noskaidrot, vai SPRK klienti uzticas tās pieņemtajiem lēmumiem, vai ir apmierināti ar komisijas darbu, kā arī noskaidrot, ar kādām problēmām pakalpojumu sniedzēji ir saskārušies, sadarbojoties ar SPRK.
Māris Gulbis vasarā sola veidot jaunu partiju
LETA  03/28/05     Bezpartejiskais Saeimas deputāts, bijušais iekšlietu ministrs Māris Gulbis kopā ar domubiedriem vasarā ieplānojies dibināt jaunu politisko organizāciju, informēja politiķis. 
Lēmums par partijas izveidošanu jau esot pieņemts, un tās dibināšanas kongress varēt notikt šīs vasaras laikā, informēja Gulbis. Jaunais politiskais spēks tiks dibināts uz pagājušajā gadā izveidotās biedrības "Jauno demokrātu kustība" bāzes. 
"Ir virkne jaunu cilvēku, tomēr partijas darbā varētu darboties arī bijušais Ceļu policijas priekšnieks Visvaldis Puķīte un eksprokurors Guntis Akmeņkalns, kuri jau iesaistījušies "Jauno demokrātu kustībā"," informējot par cilvēkiem, kas darbosies partijā, sacīja Gulbis. 
Jaunā politiskā organizācija runāšot tikai par nākotni, jo "mēs Latvijā pārāk daudz diskutējam par pagātni," sacīja Gulbis. Šobrīd Gulbja vadītājā biedrībā notiekot aktīvs darbs pie politisko procesu analīzes. 
"No centra pa labi," vaicāts, kurā politiskajā spārnā sevi redz topošā partija, sacīja Gulbis. Partija vairāk aizstāvēs konservatīvās vērtības, piebilda politiķis. 
Mērķis jaunajai partijai būs dalība 2006.gada Saeimas vēlēšanās. 
Kā ziņots, 2002.gada jūlijā, būdams Uzņēmumu reģistra galvenā valsts notāra amatā, Gulbis iestājās partijā "Jaunais laiks" (JL), tā paša gada rudenī viņš tika ievēlēts par Saeimas deputātu. JL līdera Einara Repšes vadītajā Ministru kabinetā Gulbis bija iekšlietu ministra postenī. 
Pērn oktobrī Gulbis izstājās no JL un nedaudz vēlāk nodibināja sabiedrisko organizāciju "Jauno demokrātu kustība". 
E-ministrs: Darīšu visu, lai e-paraksta ieviešanu varētu uzsākt aprīļa beigāsLETA  03/28/05     Īpašu uzdevumu ministrs elektroniskās pārvaldes lietās Jānis Reirs (JL) ir apņēmies darīt visu, lai aprīļa beigās varētu uzsākt elektroniskā paraksta ieviešanas procesu. 
E-paraksta ieviešana jau sākotnēji Īpašu uzdevumu ministra e-pārvaldes lietās sekretariātam definēta kā divos gados paveicams uzdevums, ar padomnieces Kristīnes Jučkovičas starpniecību sacīja Reirs. 
"No savas pirmās darba dienas aktīvi strādāju, lai pēc iespējas ātrāk ieviestu valstī elektronisko parakstu," norāda ministrs. Viņš piebilda, ka par e-parakstu ir sagatavots ziņojums, kurš iesniegts valdībā. Ziņojumu valdībā paredzēts skatīt aprīļa sākumā. 
Pēc Reira teiktā, galvenā problēma ir elektroniskā paraksta nesējs. Iepriekšējā valdība apturēja identifikācijas karšu (ID) darba grupas darbību, bet šobrīd ir panākta vienošanās ar iekšlietu ministru Ēriku Jēkabsonu (LPP) par e-paraksta datu nesēju darba grupas izveidi. 
"Diemžēl šis jautājums nav tikai e-lietu sekretariāta kompetence, bet tas mijiedarbojas ar vairākām ministrijām," norādīja Reirs. 
Repšes īpašuma vēsturi VID pētot krimināllietā 
Edgars Galzons,  Diena  03/30/05     Valsts ieņēmumu dienests (VID) ne apstiprina, ne noliedz informāciju par krimināllietu, kas esot ierosināta, pārbaudot aizsardzības ministra, partijas Jaunais laiks līdera Einara Repšes finanšu darījumus. Nelikumības ar zemes gabalu Ludzas rajonā notikušas dažus mēnešus pirms tam, kad par vairāk nekā 140 hektāru lielā īpašuma saimnieku kļuva E.Repše. VID konstatējis, ka 2003.gadā Repše iztērējis par 50 tūkstošiem latu vairāk, nekā nopelnījis, ziņo BNS. "Nav nekāda pamata domāt, ka man būtu kādi ārpusdeklarācijas ieņēmumi. Saliekot kopā manus 2003.gada ieņēmumus un kredītus, ir redzams, ka līdzekļu tēriņiem man pietiek atliektiem galiem," BNS klāstīja Repše, uzsverot, ka daļu īpašumu viņš iegādājies uz kredīta.
Pēc VID pārbaužu materiālu iesniegšanas Saeimas parlamentārās izmeklēšanas komisijā izskanējušas ziņas, ka bijušā premjera darījums par zemes iegādi Ludzas rajona Istras pagastā saistīts ar dokumentu viltošanu. Cilvēks, kurš it kā pārdevis zemi Istras pagastā, apliecinājis, ka viņam šis īpašums nemaz nav piederējis un pārdošanas dokumentus tas neesot parakstījis. To, ka paraksti uz dokumentiem patiešām ir viltoti, konstatējusi arī ekspertīze, tādēļ šā gada 17.februārī VID ierosinājis krimināllietu par dokumentu viltošanu, nedēļas nogalē ziņoja televīzijas sabiedrība LNT. 
Jau iepriekš parlamentārā izmeklēšanas komisija bija noskaidrojusi, ka 2002.gada 18.septembrī Ādažu iedzīvotājs Aivars Veinbergs piešķīris ģenerālpilnvaru Gatim Saknītim, lai tas privatizētu Istras pagasta Līču zemesgabalu. Pēc pusgada, 2003.gada 26.februārī, ar Istras pagasta padomes lēmumu zemes lietošanas tiesības pārreģistrētas A.Veinbergam. Tiesa, tas noticis, pamatojoties uz vienošanos, kas slēgta 2003.gada 28.aprīlī — tātad divus mēnešus pēc zemes lietošanas tiesību nodošanas A.Veinbergam. Tā paša gada maijā Līču zeme nonākusi A.Veinberga īpašumā par 9640 latiem privatizācijas un kompensācijas sertifikātos. Vēlāk, 2003.gada septembrī, 141 hektāra lielo īpašumu E.Repše iegādājies par nepilniem 50 000 latu. 
Kā vēstīja LNT, krimināllieta ierosināta par darījumu 2003.gada maijā, tātad par laiku, kad Līči nonāca A.Veinberga īpašumā. VID ne apstiprina, ne noliedz, ka šāda krimināllieta eksistē. Kā Dienai otrdien pastāstīja VID komunikācijas nodaļas priekšniece Agnese Grīnberga, Parlamentārās izmeklēšanas komisija, pētot E.Repšes finanšu darījumus, ir lūgusi VID veikt atsevišķas pārbaudes. Par dažām VID jau sniedzis atbildes, bet pārējās pārbaudes dienests vēl turpina. Trešajām personām nekāda informācija netikšot izpausta, teica A.Grīnberga.
Otrdien sarunā ar Dienu G.Saknītis atzina, ka viņš bijis faktiskais Līču zemes īpašnieks. Iepriekš G.Saknītim jau piederējusi zeme blakus Līču īpašumam un viņš bija iecerējis izveidot atpūtas bāzi, tāpēc viņam bijušas nepieciešamas papildu platības. Taču tā kā viena persona par sertifikātiem drīkstot privatizēt 150 hektārus, G.Saknītis vienojies ar A.Veinbergu, ka Līču zeme tiks pārrakstīta uz viņa vārda. Bijušais Līču faktiskais saimnieks atzina, ka ar A.Veinbergu personīgi ticies neesot un visas formalitātes kārtojuši G.Saknīša darbinieki.
Vēlāk G.Saknīti uzmeklējis Gatis Pūcītis un piedāvājis Līču pirkšanas darījumu. Kārtojot pie notāra formalitātes, G.Saknītis redzējis, ka G.Pūcītim ir E.Repšes izsniegta pilnvara. "Es jau pats Repši neesmu redzējis, ne ticies," teica bijušais Līču īpašnieks.
G.Saknītis apgalvoja, ka darījumā ar Līčiem nepieciešamie dokumenti bijuši kārtībā un nomaksāti visi nodokļi: "Tur jau nekas nelikumīgs nevar būt, jo, pirmkārt, oficiāla pilnvara bija no tā cilvēka [A.Veinberga]." To viņš arī paskaidrojis, sniedzot liecības VID finanšu policijā. G.Saknītis pauda viedokli, ka pret E.Repši viņa politiskie nelabvēļi meklējot kompromatu un iemeslu, lai varētu viņam "piekasīties". Ar A.Veinbergu Dienai otrdien sazināties neizdevās.
E.Repšes padomnieks Dans Titavs sarunā ar Dienu izteicās, ka, izņemot to informāciju, ko izplatījuši plašsaziņas līdzekļi, E.Repšem par krimināllietu nekas vairāk neesot zināms. D.Titavs uzsvēra, ka darījums, par kuru ierosināta lieta, noticis pirms tam, kad Līču zemi iegādājies E.Repše. Jāatgādina, ka ekspremjers zemi iegādājies arī Madonas, Limbažu, Rēzeknes un Talsu rajonā.

KNAB lūdz prokuratūru izvērtēt Kalvīša rīcību 
Kristīne Jančevska,  Diena  03/30/05     Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) lūdz Ģenerālprokuratūru izvērtēt Ministru prezidenta Aigara Kalvīša (TP) rīcības atbilstību likumam, jo uzskata, ka premjers pārkāpis pilnvaras, uzdodot KNAB vadītājam Aleksejam Loskutovam atjaunot biroja izziņas nodaļas vadītāja amatā atstādināto Ilmāru Bodi. 
KNAB sabiedrisko attiecību un starptautiskās sadarbības nodaļas vadītāja Diāna Kurpniece informē, ka 24.martā birojs saņēmis A.Kalvīša vēstuli, kurā ietverts rīkojums atjaunot amatā par apkaunojošu rīcību atlaisto I.Bodi, ziņo LETA. "Būtiski pārkāptas Ministru prezidentam ar Valsts pārvaldes iekārtas likumu piešķirtās pilnvaras īstenot pārraudzību, jo tiešu rīkojumu izdošana saskaņā ar Valsts pārvaldes iekārtas likumu būtu pieļaujama, ja KNAB atrastos Ministru kabineta pakļautībā," norāda D.Kurpniece. Premjera viedokli varēs uzzināt tikai pēc 31.marta, kad viņš atgriezīsies no bezalgas atvaļinājuma, Dienai pavēstīja Valsts kancelejas komunikācijas departamenta konsultante Agnese Korbe, skaidrojot, ka reizē ar A.Kalvīti brīvdienās devušies arī viņa padomnieki, kuri būtu tiesīgi paust premjera viedokli. 
Diena jau ziņoja, ka I.Bode, kurš bija atbildīgs par digitālās televīzijas afēras izmeklēšanu, no amata atstādināts, jo darbā ieradies alkohola reibumā un agresīvi izturējies pret kolēģiem.
KNAB: Kalvītis pārkāpis savas pilnvaras, uzdodot atjaunot darbā Bodi
LETA 03/29/05     Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) pārkāpis savas pilnvaras, uzdodot Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja vadītājam Aleksejam Loskutovam atjaunot biroja Izziņas nodaļas vadītāja amatā atstādināto Ilmāru Bodi. 
KNAB Sabiedrisko attiecību un starptautiskās sadarbības nodaļas vadītāja Diāna Kurpniece aģentūru LETA informēja, ka 24.martā birojs saņēmis Loskutovam adresētu vēstuli no Kalvīša, kurā ietverts rīkojums atjaunot Bodi amatā. 
KNAB uzskata šādu rīkojumu par prettiesisku un lūdzis Ģenerālprokuratūru izvērtēt Ministru prezidenta rīcības atbilstību likumam, norādīja Kurpniece. 
Biroja pārstāve uzsvēra, ka KNAB ir premjera pārraudzībā esoša valsts pārvaldes iestāde un atbilstoši Valsts pārvaldes iekārtas likumam pārraudzība nozīmē augstākas iestādes vai amatpersonas tiesības pārbaudīt zemākas iestādes vai amatpersonas lēmuma tiesiskumu un atcelt prettiesisku lēmumu, kā arī prettiesiskas bezdarbības gadījumā dot rīkojumu pieņemt lēmumu. 
KNAB secina, ka Kalvītis nav tiesīgs dot tiešu rīkojumu KNAB priekšniekam atcelt rīkojumu par Bodes atstādināšanu no amata pienākumu pildīšanas un uzdot KNAB priekšniekam viņu atjaunot amatā. 
"Tādējādi būtiski pārkāptas Ministru prezidentam ar Valsts pārvaldes iekārtas likumu piešķirtās pilnvaras īstenot pārraudzību, jo tiešu rīkojumu izdošana saskaņā ar Valsts pārvaldes iekārtas likumu būtu pieļaujama, ja KNAB atrastos Ministru kabineta pakļautībā," norādīja Kurpniece. 
KNAB priekšnieka rīkojums par Bodes atstādināšanu no amata pienākumu pildīšanas izdots, pamatojoties uz Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja likumu un Darba likumu un 2005.gada 1.martā noformēto aktu par Bodes uzvedību darba vietā. 
Lai vispusīgi un objektīvi izvērtētu Bodes rīcību, ievērojot Narkoloģijas valsts aģentūras medicīniskās pārbaudes protokolā norādīto par viņa atrašanos psihotropo vielu ietekmē, izveidota dienesta izmeklēšanas komisija, sacīja Kurpniece. 
KNAB arī piebilst, ka Kalvīša dokumentā nav ietverts motivēts lēmums par rīkojuma atcelšanu, kā arī nav ietverts KNAB priekšnieka rīkojuma tiesiskuma un lietderības izvērtējums. Ministru prezidents nav arī iepazinies ar biroja izmeklēšanas komisijas rīcībā esošo informāciju un materiāliem. 
Kalvītis: Loskutovs nespēj pamatot Bodes atbrīvošanu 
LETA  03/30/05     Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) priekšnieks Aleksejs Loskutovs neesot spējis Ministru prezidentam Aigaram Kalvītim (TP) pamatoti argumentēt savu lēmumu par biroja Izziņas nodaļas vadītāja Ilmāra Bodes atbrīvošanu no amata.
Kalvītis aģentūrai LETA sacīja, ka Bode viņam sūdzējies par atbrīvošanu no amata. Lai pārrunātu radušos situāciju, valdības vadītājs ticies ar Loskutovu, taču viņš neesot spējis sniegt pamatotus argumentus savam lēmumam.
KNAB vadītājs neesot arī varējis pierādīt apgalvojumu, ka Bode darba laikā lietojis alkoholiskos dzērienus, jo nekādu ekspertīžu slēdzienu Loskutovam neesot. Kalvīša rīcībā gan esot informācija, ka Bodem tika veikta šāda ekspertīze, tomēr alkohola lietošana nav atklāta.
Par Bodes sūdzību premjers konsultējies arī ar Drošības policijas priekšnieku Jāni Reiniku.
Nesaņemot pamatotus argumentus Bodes atbrīvošanai no amata, Kalvītis, konsultējoties ar Valsts kancelejas juristiem, uzdevis Loskutovam atjaunot amatā biroja Izziņas nodaļas vadītāju. Premjers sagaida, ka viņa rīkojums tiks izpildīts. Viņu pārsteidzot Loskutova rīcība, vēršoties Ģenerālprokuratūrā par premjera rīkojumu.
Valdības vadītājs uzskata, ka Loskutovam bija jāpierāda Bodes neatbilstība amatam, bet tas neesot darīts, lai gan bijis pietiekami daudz laika.
Loskutova rīcību, atbrīvojot no amata Bodi, Kalvītis vērtē kā biroja iekšējās nesaskaņas. 
Jau ziņots, ka KNAB lūdzis Ģenerālprokuratūru izvērtēt Ministru prezidenta rīcības atbilstību likumam, uzdodot Loskutovam atjaunot amatā atstādināto Bodi.
Ģenerālprokuratūras preses sekretāre Dzintra Vītoliņa aģentūrai LETA apliecināja, ka prokuratūra šodien ir saņēmusi KNAB iesniegumu, kas tiks izvērtēts un tad tiks pieņemts lēmums par tā tālāko virzību.
KNAB uzskata premjera rīkojumu par prettiesisku. KNAB arī piebilst, ka Kalvīša dokumentā nav ietverts motivēts lēmums par Loskutova rīkojuma atcelšanu, kā arī nav ietverts KNAB priekšnieka rīkojuma tiesiskuma un lietderības izvērtējums. 

Mediķi Bodes organismā konstatējuši psihotropās vielas
LETA  03/30/05     Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) Izziņas nodaļas vadītājs Ilmārs Bode darba vietā atradies psihotropo vielu ietekmē, secināts medicīniskajā pārbaudē, kuru Bodem 1.martā veica Narkoloģijas valsts aģentūras darbinieki. 
KNAB pārstāvis Andris Vitenburgs aģentūrai LETA sacīja, ka medicīniskās ekspertīzes slēdzienu birojs saņēmis 14.martā. 
Viņš arī apliecināja, ka pašlaik pagarināta ierosinātā dienesta pārbaude par atrašanos darba vietā apreibinošu vielu ietekmē. Pārbaudes termiņš pagarināts, jo Bode sasirdzis. 
LETA jau ziņoja, ka Bode ar KNAB priekšnieka Alekseja Loskutova rīkojumu tika atstādināts no amata par apkaunojošu rīcību, kas nav savienojama ar amatpersonas statusu. 
Apkaunojošā rīcība bijusi atrašanās darba vietā reibuma stāvoklī un nepiedienīga uzvedība, kas varēja kaitēt darba devēja interesēm un apdraudēt citu darbinieku intereses, tādēļ bija nepieciešama tūlītēja rīcība. 
Savukārt Ministru prezidentu Aigars Kalvītis (TP) pirms Lieldienām nosūtīja Loskutovam vēstuli, kurā norādījis, ka Bode jāatjauno darbā. KNAB uzskata premjera rīkojumu par prettiesisku. KNAB arī piebilst, ka Kalvīša dokumentā nav ietverts motivēts lēmums par Loskutova rīkojuma atcelšanu, kā arī nav ietverts KNAB priekšnieka rīkojuma tiesiskuma un lietderības izvērtējums. 
Kalvītis šodien atzinis, ka viņu pārsteidz Loskutova rīcība, vēršoties Ģenerālprokuratūrā saistībā ar rīkojumu amatā atjaunot biroja Izziņas nodaļas vadītāju Ilmāru Bodi. 
Lai pārrunātu radušos situāciju, valdības vadītājs bija ticies ar Loskutovu, kurš neesot spējis sniegt pamatotus argumentus savam lēmumam. 
KNAB vadītājs neesot arī varējis pierādīt apgalvojumu, ka Bode darba laikā lietojis alkoholiskos dzērienus, jo nekādus ekspertīžu slēdzienus Loskutovs neesot varējis sniegt. Kalvītim gan esot informācija, ka Bodem tika veikta šāda ekspertīze, tomēr alkohola lietošana neesot atklāta. 
Par Bodes sūdzību premjers konsultējies arī ar Drošības policijas priekšnieku Jāni Reiniku. 
Valdības vadītājs uzskata, ka Loskutovam bija jāpierāda Bodes neatbilstība amatam, bet tas neesot darīts, lai gan bijis pietiekami daudz laika. 
Loskutova rīcību, atbrīvojot no amata Bodi, Kalvītis vērtē kā biroja iekšējās nesaskaņas. 
Prokuratūra vērtēs Loskutova sūdzību par Kalvīša rezolūciju 
Irina Jesina,  Diena  03/31/05     Vai premjers Aigars Kalvītis (TP) ir rīkojies patvarīgi un pārkāpis savas pārrauga pilnvaras, uzdodot Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) priekšniekam Aleksejam Loskutovam atjaunot darbā atstādināto izziņas nodaļas vadītāju Ilmāru Bodi, vērtēs Ģenerālprokuratūras personu un valsts tiesību aizsardzības departaments, Dienai apstiprināja prokuratūras preses sekretāre Dzintra Šubrovska. KNAB ir pārliecināts — premjers pārkāpis Valsts pārvaldes iekārtas likumu, uzdodot A.Loskutovam atjaunot darbinieku amatā, nepamatojot, kāpēc viņa atstādināšana bija prettiesiska, savukārt A.Kalvītis saka, ka mēneša laikā no A.Loskutova neesot saņēmis nekādus pierādījumus I.Bodes vainai, ka arī konsultējies ar drošības policijas priekšnieku Jāni Reiniku, kurš arī neredzēja problēmu I.Bodes atjaunošanai darbā.
Pēc KNAB preses sekretāra Andra Vitenburga informācijas, A.Loskutovs uz nenoteiktu laiku atstādināja I.Bodi no darba 2.martā, jo dienu iepriekš viņš esot atradies darbā reibuma stāvoklī un nepiedienīgi uzvedies. Tajā pašā dienā Narkoloģijas aģentūra esot veikusi I.Bodem ekspertīzi alkohola un psihotropo vielu ietekmes noteikšanai. Alkohols asinīs netika konstatēts, bet psihotropās vielas atklātas 14.martā — pēc sarežģītākas pārbaudes. KNAB atsakās Dienai paskaidrot, kādas psihotropās vielas ekspertīzē konstatētas, tādējādi liedzot noskaidrot, vai I.Bode lietojis kādus medikamentus, kuru sastāvā ir psihotropās vielas, vai arī bijis narkomāns. Psihotropās vielas, kas atstāj ietekmi uz centrālo nervu sistēmu, tiek izmantotas arī dažādu zāļu sastāvā — pretklepus tabletēs, citramonā, Viagrā. Psihotropās vielas ir arī kaņepes, efedrīns, opijs, morfijs.
A.Loskutovs uzskata, ka premjers, aizstāvot I.Bodi, rīkojies pretlikumīgi, jo Valsts pārvaldes iekārtas likums nosaka, ka "augstāka pārvaldes amatpersona ar motivētu lēmumu var atcelt vai grozīt jebkuras zemākas amatpersonas prettiesisku vai nelietderīgu pārvaldes lēmumu". Savukārt A.Kalvītis neesot atcēlis A.Loskutova rīkojumu, ko vajadzētu motivēt, iepazīstoties ar ierosinātās dienesta izmeklēšanas materiāliem un incidenta aculiecinieku stāstīto, skaidro KNAB. Premjers tikai uzdeva A.Loskutovam atjaunot amatā I.Bodi, ar ko pārkāpis pilnvaras, uzsver KNAB pārstāvji.
Motivētā atbildē uzskaitīti iemesli, kāpēc pārraugs pieņem noteikto lēmumu, Dienai skaidroja Saeimas Juridiskā biroja vadītājs Gunārs Kusiņš, neņemoties spriest par premjera vēstuli, jo neesot ar to iepazinies
"Saskaņā ar Valsts pārvaldes iekārtas likuma 62.panta otro un trešo daļu veiktās A.Loskutova 2005.gada 2.marta rīkojuma Nr. 2–1/148 "Par I.Bodes atstādināšanu no amata pienākumu pildīšanas" pēcpārbaudes rezultātā, pamatojoties uz Valsts pārvaldes iekārtas likuma 67.panta pirmo daļu un 7.panta piekto daļu, atjaunot I.Bodi Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja izziņas nodaļas vadītāja amatā." Šādu rezolūciju A.Kalvītis nosūtījis KNAB, Dienai apliecināja Valsts kancelejas (VK) preses sekretārs, apstiprinot, ka nekādi citi paskaidrojumi un argumenti rezolūcijai netika pievienoti.
Sarunā ar Dienu premjers uzsvēra, ka vēstule veidota pēc konsultācijām ar VK Juridisko departamentu un Drošības policiju, kuras šefs J.Reiniks premjeram apstiprināja, ka pielaide valsts noslēpumam I.Bodem nav atņemta. 
"Savu pozīciju es jau argumentēju," uzsvēra A.Kalvītis, piebilstot, ka nespēja mēneša laikā sniegt atbildi ir KNAB vadītāja nolaidība. Valdības vadītājs arī piebilda, ka I.Bode izmeklēja vairākas svarīgas lietas un A.Loskutova histērija par izmeklētāja atjaunošanu amatā var tikt skaidrota ar ko citu.
Saskaņā ar darba likumu un Satversmes garantētām tiesībām uz darbu A.Loskutovam atstādinātais darbinieks bija vai nu jāatlaiž, vai arī jāatjauno amatā jau pirms trim nedēļām, kad atstādināšanas iemesls — reibinošo vielu ietekme — bija beigusies, Dienai skaidroja premjera padomnieks Aigars Štokenbergs, kurš KNAB sūdzību prokuratūrā uzskata par absurdu, jo prokurors nevar dot rīkojumus premjeram. 
I.Bode, kas atsakās no komentāriem un atrodoties klīnikā, līdz šim nav atlaists no darba, jo KNAB dienesta izmeklēšanas komisija nav noskaidrojusi viņa viedokli par 1.marta incidenta apstākļiem. Tāpēc arī netiek izpausts, tieši kādas psihotropās vielas viņa organismā tika konstatētas un vai tās nebija kādu specifisko zāļu sastāvdaļas, teic A.Vitenburgs.
I.Bodes pienākums bija organizēt izmeklēšanas darbu KNAB, viņš pats veicis izziņu un devis uzdevumus padotajiem. I.Bode piedalījās arī t.s. digitālās televīzijas afēras izmeklēšanā. Šī krimināllieta jau 15 mēnešus atrodas prokuratūrā, kas KNAB pārstāvjiem vienīgi dod uzdevumus, kurus I.Bode sadalījis tālāk starp saviem padotajiem. A.Loskutovs apliecināja, ka I.Bodes atstādināšana nekādā veidā neietekmējot izmeklēšanu.

Repše noliedz ziņas par dzīvošanu pāri līdzekļiem 
Edgars Galzons,  Diena  03/31/05     Aizsardzības ministrs un partijas Jaunais laiks līderis Einars Repše noliedz pēdējā laikā izskanējušās ziņas, ka saskaņā ar Valsts ieņēmumu dienesta (VID) atzinumu 2003.gadā viņa izdevumi pārsnieguši ieņēmumus par 50 tūkstošiem latu. Kā uzskata ekspremjers, vai nu VID aprēķinos ieviesusies kļūda, vai arī par viņu tiek izplatītas nepatiesas ziņas. Arī veicot aprēķinus, pēc E.Repšes deklarācijā norādītajām ziņām, redzams, ka 2003.gadā pēc vērtspapīru un vairāku nekustamo īpašumu iegādes, izmantojot nopelnītos līdzekļus un kredītus, viņa rīcībā atlikuši vēl 43 tūkstoši latu. Tikmēr, kā izriet no nule iesniegtās E.Repšes deklarācijas, pagājušajā gadā viņš savas parādsaistības palielinājis par 600 000 latu un tagad tās sasniedz teju 1,4 miljonus. 
Kā pagājušajā nedēļā ziņoja televīzijas sabiedrība LNT, pētot E.Repšes darījumus, VID atklājis, ka ekspremjera izdevumi aizpērn par 50 000 latu pārsnieguši ieņēmumus. E.Repše sarunā ar Dienu trešdien šīs ziņas kategoriski noliedza. "Vai nu tā ir kāda aritmētiska kļūda, vai tā ir apzināta neslavas celšana un apzināta nepatiesas informācijas izplatīšana," pavēstīja ekspremjers. "Tas, kas notiek šobrīd pret mani, tas citādi nav saucams kā vien par politisku vajāšanu un izrēķināšanos."
E.Repše apliecināja, ka saņēmis VID vēstuli par it kā pārsniegtajiem izdevumiem, tāpēc pirms nedēļas pusotras iesniedzis papildu deklarāciju. Konkrētu summu VID neesot norādījis, bet informācija par 50 000 latu tiekot izplatīta "it kā nejauši" pa "baumu kanāliem", teica E.Repše. No šādām ziņām cilvēki sapratīšot to, ka viņam ir nelegāli ienākumi. "Tas tā noteikti nav. Man nav nekādu nelegālu ienākumu, un man arī nav nekādu vecmāmiņas vai vectētiņa puķu atstātas naudas," apgalvoja politiķis. "Ja saliek kopā manus 2003.gadā nopelnītos līdzekļus un manus 2003.gadā aizņemtos līdzekļus, tad (..) man līdzekļu atliektiem galiem pietiek un vēl pāri paliek visiem maniem 2003.gada tēriņiem." 
Saskaņā ar E.Repšes amatpersonas deklarāciju 2003.gadā viņa ieņēmumi nedaudz pārsnieguši 37,5 tūkstošus latu, bet kredītsaistības — 770 tūkstošus. 
Savukārt 323 700 latu viņš iztērējis vairāku nekustamo īpašumu, bet 810 089 dolārus (ap 441 000 latu) — ASV kompāniju akciju iegādē. Tādējādi togad E.Repšem atlikuši aptuveni 43 000 latu.
VID komunikācijas nodaļas priekšniece Agnese Grīnberga no komentāriem atturējās, jo VID vēl turpina pārbaudi par E.Repši. Dienesta pārstāve vien norādīja, ka par nepatiesu ziņu izplatīšanu nevarot būt ne runas, jo VID neesot šīs informācijas avots.
Tikmēr VID pieejama jaunākā E.Repšes amatpersonas deklarācija par 2004.gadu. Pērn E.Repšes ienākumi nedaudz pārsnieguši 140 tūkstošus latu. Par darbu Saeimā un valdībā viņš saņēmis mazliet vairāk par 25 tūkstošiem latu. Deklarācijas iesniegšanas brīdī E.Repšem piederējušas 38 ASV kompāniju akcijas — to tirgus vērtība pārsniedzot miljonu ASV dolāru. Tiesa, darījumos ar vērtspapīriem pērn ministrs nopelnījis 6045 ASV dolārus (ap 3300 latu). 
E.Repšes izdevumi pagājušajā gadā pārsnieguši 445 tūkstošus, no kuriem 9600 latu E.Repše iztērējis, iegādājoties trīs Leo Svempa gleznas. Pārējie tēriņi bijuši saistīti ar transporta līdzekļu, to skaitā divu lidmašīnu Cessna, lidaparāta Fligthstar būvēšanas kompleksa un traktora Kubota iegādi, kā arī ieguldījumiem nekustamajā īpašumā. 54 tūkstošus latu E.Repše samaksājis partnerim — domājams, ka Donātam Vanagam, ar kuru kopā ekspremjeram pieder zeme un būves pie Rāznas — kā kompensāciju par kopīpašuma sakopšanas un labiekārtošanas izdevumiem. 
Saimniecības Ezerpriedes renovācijas projekta izstrāde, kā arī divu kārtu īstenošana kopumā izmaksājusi vairāk par 233 tūkstošiem latu. E.Repše arī iegādājies peldbaseina un tā telpas klimata kontroles aprīkojumu, kas kopā ar ierīkošanu izmaksājis nepilnus 18,5 tūkstošus latu. 
Skaidrā un bezskaidrā naudā pagājušajā gadā E.Repše uzkrājis nepilnus 19 tūkstošus latu, bet viņa parādsaistības sasniedz 1 383 992,78 latus. 
Diena gada sākumā rakstīja, ka E.Repše savas kredītsaistības ir uzticējis Baltic International Bank, kurai ieķīlājis savus īpašumus un kapitāldaļas uzņēmumā Rāznas priedes. Lai atdotu kredītus un norēķinātos par to procentiem, ekspremjeram ik mēnesi jāmaksā no pieciem līdz septiņiem tūkstošiem latu. Kā aizsardzības ministrs viņš pelna 1792 latus pirms nodokļiem, savukārt Saeimā E.Repšes alga bija 800—900 latu. 
Uz Dienas jautājumu, kā viņam sokas ar kredītu un procentu segšanu, E.Repše atbildēja ar piemēru, norādot uz darījumu ar dzīvokli Rīgā, Svētes ielā. "Es to nopirku, es to labiekārtoju un pārdevu, un pārdevu ļoti sekmīgi," teica E.Repše. Kā liecina deklarācijās norādītās ziņas, šo īpašumu, kā arī domājamās daļas no mājas un zemes viņš iegādājies par 48,6 tūkstošiem latu, bet pārdevis par 95 000. "Banka ir apmierināta un vēl arvien uzskata mani par labu klientu," apgalvoja ekspremjers. "Man idejas netrūkst, un es noteikti strādāšu arī tālāk."
Arī citu īpašumu attīstībā E.Repše ieguldot līdzekļus. Piemēram, baseina iekārtas esot paredzētas Rāznas īpašumam: "Tās, pasarg Dievs, nav domātas manā necilajā Ikšķiles mājā, kurā es pie Rīgas dzīvoju, bet tas ir pie Rāznas plānojamā atpūtas kompleksā, lai cilvēki tur varētu atpūsties." E.Repšes īpašumu tālākā nākotne būšot atkarīga no daudziem apstākļiem.

Mūrniece: Kalvītis neprecīzi izprot savu likumā noteikto pārraudzību pār KNAB
LETA  03/31/05     "Nav saprotama premjera Aigara Kalvīša "neveselīgā" interese par Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) vadību, un viņš nepareizi izprot savu likumā noteikto pārraudzību pār biroju," aģentūrai LETA sacīja Saeimas Pretkorupcijas komisijas vadītāja Linda Mūrniece (JL). 
Viņa uzsvēra, ka īpaši pēdējā laikā, kad birojs uzrādījis labus rezultātus politiskās korupcijas apkarošanā, nav pieļaujama nekāda politiskā iejaukšanās. 
Mūrniece arī uzskata, ka KNAB vadītājam ir jāaizstāv birojs no politiskās ietekmes. 
Jau ziņojām, ka Kalvītis pirms Lieldienām nosūtīja Loskutovam vēstuli, kurā norādīja, ka biroja Izziņas nodaļas vadītājs Ilmārs Bode jāatjauno darbā. KNAB uzskata premjera rīkojumu par prettiesisku. KNAB arī piebilst, ka Kalvīša dokumentā nav ietverts motivēts lēmums par Loskutova rīkojuma atcelšanu, kā arī nav ietverts KNAB priekšnieka rīkojuma tiesiskuma un lietderības izvērtējums. 
Kalvītis šodien atzinis, ka viņu pārsteidz Loskutova rīcība, vēršoties Ģenerālprokuratūrā saistībā ar rīkojumu amatā atjaunot biroja Izziņas nodaļas vadītāju Ilmāru Bodi. 
Lai pārrunātu radušos situāciju, valdības vadītājs bija ticies ar Loskutovu, kurš neesot spējis pamatoti argumentēt savu lēmumu. 
KNAB vadītājs neesot arī varējis pierādīt apgalvojumu, ka Bode darba laikā lietojis alkoholiskos dzērienus, jo nekādus ekspertīžu atzinumus Loskutovs neesot varējis sniegt. Kalvītim gan esot informācija, ka Bodem tika veikta šāda ekspertīze, tomēr alkohola lietošana neesot atklāta. 
Par Bodes sūdzību premjers konsultējies arī ar Drošības policijas priekšnieku Jāni Reiniku. 
Valdības vadītājs uzskata, ka Loskutovam bija jāpierāda Bodes neatbilstība amatam, bet tas neesot darīts, lai gan bijis pietiekami daudz laika. 
Loskutova rīcību, atbrīvojot no amata Bodi, Kalvītis vērtē kā biroja iekšējās nesaskaņas. 
LETA jau ziņoja, ka Bode ar KNAB priekšnieka Alekseja Loskutova rīkojumu tika atstādināts no amata par apkaunojošu rīcību, kas nav savienojama ar amatpersonas statusu. 
Apkaunojošā rīcība bijusi atrašanās darba vietā reibuma stāvoklī un nepiedienīga uzvedība, kas varēja kaitēt darba devēja interesēm un apdraudēt citu darbinieku intereses, tādēļ bija nepieciešama tūlītēja rīcība. 
Savukārt medicīniskajā pārbaudē, kuru Bodem 1.martā veica Narkoloģijas valsts aģentūrā, secināts, ka viņš atradies psihotropo vielu ietekmē. 
Repšes īpašumi strauji auguši
Bens Latkovskis,  NRA  03/31/05    Lai gan grāmatā Latvijas miljonāru noslēpumi aizsardzības ministrs un partijas Jaunais laiks vadītājs Einars Repše nav minēts starp Latvijas piecsimt miljonāriem, viņa darījumi ir miljonāra cienīgi.
Pērn E. Repšes ienākumi bijuši aptuveni 150 300 latu, liecina viņa Valsts ieņēmumu dienestā iesniegtā amatpersonas deklarācija par 2004. gadu. Lielākais ienākums bijis par pārdoto dzīvokli Rīgā, Svētes ielā, – 95 000 latu, Ministru kabineta maksātais atalgojums bijis 15 699 lati, Saeimas maksātā alga – 7379, bet kompensācijas 2249 lati. Par pārdoto automašīnu Mazda 6 Repše saņēmis 10 200 latu.
Kā deklarācijā norāda E. Repše, tad dividendēs par ASV vērtspapīriem viņš saņēmis 5690 latu, bet, pārdodot paša gleznotās gleznas, saņēmis 3000 latu.
Visai iespaidīgi ir arī aizsardzības ministra īpašumi, kas pēdējos gados auguši gluži vai astronomiskos tempos. Ja, ņemot vērā 2001. gada deklarāciju, toreizējais Latvijas Bankas prezidents ir gluži vai nabags, par spīti iespaidīgajai algai, tad pagājušā gada beigās viņa īpašumā ir vairāk nekā 35 dažādu kompāniju akcijas, kuru kopējā tirgus vērtība varētu būt aptuveni 1 000 213 ASV dolāru. Vēl 2001. gada deklarācijā viņš uzrāda ASV vērtspapīrus 19 709 dolāru vērtībā. 2003. gada deklarācijā ASV vērtspapīru portfeļa vērtība jau augusi līdz 94 017 dolāriem.
Ministra īpašumā ir neskaitāmi zemesgabali, kuru vērtība ir grūti novērtējama. Neskaitāmi tāpēc, ka vairākums Repšes kādreiz pirkto zemes īpašumu ir sadalīti starp dažādiem biznesa partneriem. Tiesa, viņa parādsaistības ir 1,38 miljoni latu, savukārt deputāts Uldis Mārtiņš Klauss garantējis Repšem 116 000 eiro kredītu Māras bankā.
Miljonāra cienīgi ir E. Repšes pirkumi savu vaļasprieku apmierināšanai. Pērn ministrs iegādājies divas lidmašīnas – 1979. gadā ražotu lidaparātu Cessna 152, par to samaksājot 35 000 ASV dolāru, un par 15 000 ASV dolāru nopircis 1965. gadā ražoto Cessna 150. Repše nopircis arī divus motociklus – 2004. gadā ražotu Suzuki par Ls 3774 un motociklu Honda par 4797 latiem. Tāpat pērn iegādātas trīs mākslinieka Leo Svempa gleznas. Klusā daba ar zilo šķīvi un grāmatu Repšes īpašumā nonākusi par 4500 latiem, Klusā daba ar paplāti nopirkta par 3600 latiem, bet glezna Sēdošā sieviete iegādāta par 1500 latiem.

Pašvaldībās...

'Dzimtenes' un LSP Rīgas domes frakciju vadīs Viktors Kalnbērzs
LETA,  03/28/05     Apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskās partijas (LSP) Rīgas domes frakciju vadīs Viktors Kalnbērzs. 
Kā informēja "Dzimtenes" pārstāvis Juris Žuravļovs, frakcijas deputāti pašlaik vēl nav vienojušies par partijas nostāju Rīgas domes priekšsēdētāja vēlēšanās, kas notiks rīt, 29.martā. Tamdēļ vēl rīt plānotas apspriedes. 
Žuravļovs neizslēdz arī iespēju Rīgas mēra vēlēšanās atbalstīt partijas "Jaunais laiks" (JL) izvirzīto mēra amata kandidātu Aivaru Aksenoku. Tomēr par ko balsos frakcijas deputāti noskaidroties rīt. 
Jau ziņots, ka četras labējās partijas sarunās par koalīciju Rīgas domē vienojās par amatu sadalījumu, kā arī vienbalsīgi solīja atbalstu JL izvirzītajam Rīgas mēra amata kandidātam Aksenokam. 
Šīm partijām Rīgas domē būs 31 no 60 deputātu vietām. 
Savukārt Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija (LSDSP) apsver iespēju Rīgas domes priekšsēdētāja vēlēšanās izvirzīt savu kandidātu - Gundaru Bojāru, pirmdien atkārtoti apliecināja LSDSP) priekšsēdētājs Jānis Dinevičs.

Rīgas mērs – Aivars Aksenoks 
DELFI  03/29/05    Pirmajā jaunā sasaukuma Rīgas domes sēdē par pilsētas mēru ievēlēts “Jaunā laika” pārstāvis Aivars Aksenoks, par kuru balsoja 31 deputāts no četrām labējām partijām, kuras šorīt parakstīja koalīcijas līgumu. 
Aksenoks pēc ievēlēšanas pateicās rīdziniekiem un vēlētājiem, ka arī komadai, kas palīdzēja viņam šajā darbā. Viņš pauda cerību, ka spēs attaisnot uzticību un nākamo četru gadu darbs būs “ar tādu pašu gaišu pavasara skatu kā šodienas diena”. 
Visi pārējie 29 deputāti balsoja par otru kandidātu - sociāldemokrātu Gundaru Bojāru. 
Pēc neoficiālas informācijas aizklātajās mēra vēlēšanās neizpalika bez savulaik Saeimā izgudrotā pārbaudes paņēmiena ar krāsainajām pildspalvām. 
Bojārs pirms balsošanas rezultātu pasludināšanas atzina, ka piedalās cīņā, lai “visi saskaitītos un ir skaidrība”. 
“Delfi” jau ziņoja, ka kā mēra amata kandidāts tika izvirzīts arī līdzšinējais pilsētas vadītājs Bojārs, kurš aicināja deputātus atbalstīt viņu, jo “iepriekšējais saimnieks zina darāmos darbus”. Bojārs izsvēra, ka “Rīga ir raiba tāpat kā rīdzinieku ievēlētā dome” un tāpēc visiem jāstrādā kopā, aizmirstot priekšvēlēšanu cīņas. “Rīga nav politiskā smilšukaste, kur politiķiem cept smilšu kūkas un dalīt ietekmes sfēras,” sacīja Bojārs. 
Aksenoks savukārt uzrunā deputātiem uzsvēra, ka Rīga ir svarīga valsts pārvaldes sastāvdaļa, kurā jāievēro likumības un atklātības principi. Aksenoks izklāstīja, ka viņa darba prioritāte būs uzņēmējdarbības vides uzlabošana, kas palīdzēs risināt arī pilsētas sociālās problēmas. 
Pašā pirmajā jaunā sasaukuma domes sēdē neiztika bez tehniskām ķibelēm, jo atteicās elektroniskā balsošanas iekārta, un, piemēram, balsošanas komisija deputātiem bija jāievēlē, balsojot ar roku. 
Šodien 19.oo sāksies sēde, kurā ievelēs vicemērus un noteiks prezidija un komiteju skaitlisko sastāvu. 
Aksenoks sola pārmaiņas arī pašvaldības uzņēmumu padomēs
DELFI  03/29/05     Jaunievēlētais Rīgas mērs Aivars Aksenoks (“Jaunais laiks”) sola pārmaiņas ne tikai Rīgas domes komisijās, bet arī pašvaldības uzņēmumu padomēs, uzreiz pēc ievēlēšanas Aksenoks pastāstīja portālam “Delfi”. 
Vienlaikus Aksenoks negribētu plašas izmaiņas domes izpildvaras struktūrās tikai pēc politiskas piederības principa. “Darbiniekiem nav jāklanās politiskiem vējiem,” sacīja Aksenoks, apliecinot, ka amatā varētu palikt pat apvienības “Par cilvēktiesībām vienotā Latvijā” pārstāvji, ja viņi pieradis, ka spēj prasmīgi strādāt un organizēt darbu. 
“Delfi” jau ziņoja, ka par Aksenoku balsoja 31 deputāts, savukārt otrdienas vakarā 19.oo sāksies sēde, kurā ievēlēs vicemērus un noteiks prezidija un komiteju skaitlisko sastāvu. 
Koalīcija grib vadīt 9 no 10 komitejām 
Ivars Āboliņš,  Diena  03/30/05     Arī Rīgas domes opozīcijas partijas esot gatavas izvirzīt vadītāja pretendentus visām komitejām.
Rīgas domes koalīcija, mainot komiteju skaitlisko sastāvu, iecerējusi panākt, ka tās pārstāvji vadīs deviņas no desmit iespējamajām komitejām. Visticamāk, opozīcijas pārziņā nonāks vienīgi vides komitejas priekšsēdētāja postenis. Trīs no četrām domes koalīcijas partijām jau izvirzījušas savus kandidātus uz komiteju priekšsēdētāju amatiem, un tikai Tautas partija (TP) pagaidām oficiāli atturas nosaukt pretendentu uzvārdus. Savukārt opozīcijas partijas atzīst, ka ir gatavas virzīt savus kandidātus arī uz pārējo komiteju vadību, taču apgalvo, ka pagaidām nav lēmušas, tieši kuri cilvēki tie varētu būt.
Jaunais laiks (JL) par komunālo un dzīvokļu jautājumu komitejas vadītāja amata pretendentu izvēlējies Ivaru Gateru, izglītības, jaunatnes lietu un sporta komitejas vadītāja amatam tiks virzīta Baiba Brigmane, savukārt sociālo jautājumu komiteju JL vēlas uzticēt Laurai Bulmanei, Dienu informēja JL domes frakcijas vadītājs Olafs Pulks. Finanšu komitejas priekšsēdētāja amatu atbilstoši domes nolikumam ieņems jaunievēlētais Rīgas mērs Aivars Aksenoks. TB/LNNK satiksmes un transporta lietu komitejas priekšsēdētāja amatam virza Andreju Požarnovu, bet par kultūras, mākslas un reliģijas lietu komitejas priekšsēdētāju — Helmī Stalti. Savukārt Latvijas Pirmā partija (LPP) pilsētas īpašumu un privatizācijas lietu komitejas priekšsēdētāja amatam deleģējusi Andri Ameriku. TP domes frakcijas vadītājs Edmunds Krastiņš Dienai atteicās oficiāli nosaukt, kuri deputāti tiks virzīti komiteju vadītāju posteņiem. Taču deputāts Andrejs Krastiņš (TP) atklāja, ka partijas iekšienē bijusi diskusija par to, ka viņš varētu vadīt drošības un kārtības jautājumu komiteju, bet par pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētāju virzīs Andri Ārgali. Citi kandidāti uz šiem amatiem neesot apspriesti.
Mainīt komiteju skaitlisko sastāvu, vairākās deputātu skaitu palielinot, atsevišķās samazinot, bet citās atstājot nemainīgu, partijas vēlējās, jo pastāv bažas, ka vairākās komitejās koalīcijas pārstāvjiem, kuriem domē ir tikai 31 deputāta balss, varētu nebūt vairākuma (katrs deputāts var darboties ne vairāk kā divās komitejās). Tas savukārt traucētu komiteju vadībā ievēlēt koalīcijas partiju pārstāvjus. LSDSP deputāts Jānis Dinevičs un Jaunā centra (JC) līderis Sergejs Dolgopolovs gan solījās par šo komiteju skaitliskā sastāva maiņu sūdzēties reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministram Mārim Kučinskim (TP), jo uzskata to par nelikumīgu. Taču M.Kučinskis pēc konsultācijas ar juristu Dienai atzina, ka šajā gadījumā likums nebūs pārkāpts. Komiteju vadību nākamnedēļ ievēlēs komitejas sastāvā iekļautie deputāti. 
Visu opozīcijas partiju līderi Dienai uzsvēra, ka noteikti virzīs savus kandidātus uz komiteju vadītāju posteņiem, taču par personālijām, kamēr nav zināms komiteju skaitliskais sastāvs, vēl neesot spriests. Genadijs Kotovs (PCTVL) atklāja, ka visvairāk apvienība vēlētos vadīt sociālo jautājumu komiteju, taču neredzot savās rindās vides komitejas vadītāja postenim atbilstošu kandidātu. "Būtu gatavi virzīt savu kandidātu arī izglītības, jaunatnes lietu un sporta komitejas vadītāja postenim, bet nekas konkrēts vēl nav izlemts," teica G.Kotovs. Arī apvienības Dzimtene un Latvijas Sociālistiskās partijas (LSP) pārstāvis Juris Žuravļovs teicās, ka diskusija par iespējamajiem komiteju vadītājiem apvienībā vēl nav notikusi. Savukārt S.Dolgopolovs paziņoja, ka partija būtu gatava pretendēt uz visu komiteju vadību. Arī LSDSP vēl nesot spriedusi par to, kurus deputātus varētu virzīt uz komiteju vadību, taču to noteikti darīs, teica J.Dinevičs.
Pretendenti uz komiteju vadību 
Komunālo un dzīvokļu jautājumu komiteja — Ivars Gaters (JL)
Kultūras, mākslas un reliģijas lietu komiteja — Helmī Stalte (TB/LNNK)
Izglītības, jaunatnes lietu un sporta komiteja — Baiba Brigmane (JL)
Pilsētas īpašumu un privatizācijas lietu komiteja — Andris Ameriks (LPP)
Sociālo jautājumu komiteja — Laura Bulmane (JL)
Drošības un kārtības jautājumu komiteja — Andrejs Krastiņš (TP)
Finanšu komiteja — Aivars Aksenoks (JL)
Pilsētas attīstības komiteja — Andris Ārgalis (TP)
Satiksmes un transporta lietu komiteja — Andrejs Požarnovs (TB/LNNK)
Vides komiteja — nav zināms
Iepriekšējā domē darbojās 10 deputātu komitejas
Finanšu komiteja (17)*
- organizē pilsētas budžeta projekta sagatavošanu, sniedz atzinumu par budžeta grozījumiem, kā arī par prioritātēm līdzekļu sadalījumā
- sniedz atzinumu par projektiem, kas saistīti ar finanšu resursiem, un par visiem domes lēmumu projektiem, ja to realizācija saistīta ar budžeta līdzekļu izlietojumu
- sagatavo priekšlikumus par pašvaldības nekustamā īpašuma atsavināšanu
- izskata pašvaldības iestāžu, uzņēmumu budžetu projektus un līdzekļu pieprasījumus
Drošības un kārtības jautājumu komiteja (6)
- sagatavo drošības un kārtības nodrošināšanas programmu 
- izskata ar drošību un kārtību saistītos jautājumus
- izskata jautājumus par narkomānijas izplatības ierobežošanu
- kontrolē domes saistošo noteikumu un citu normatīvo aktu izpildi pašvaldības policijā un Narkomānijas profilakses centrā
Izglītības, jaunatnes lietu un sporta komiteja (10)
- sadarbībā ar Izglītības un zinātnes ministriju organizē, koordinē izglītības un sporta attīstības perspektīvo un ikgadējo programmu izstrādi Rīgai, to finansēšanu un apstiprināšanu
- izskata jautājumus par mācību, sporta un ārpusskolas iestāžu dibināšanu, slēgšanu, reorganizēšanu
- sekmē privāto mācību, sporta un audzināšanas iestāžu atvēršanu
- kontrolē Rīgā dzīvojošo skolas vecuma bērnu uzskaiti 
Komunālo un dzīvokļu jautājumu komiteja (10)
- risina ar pilsētas energoapgādes, ūdensapgādes un kanalizācijas sistēmas uzturēšanu un attīstību, energotaupību un komunālajiem maksājumiem saistītos jautājumus
- risina dzīvokļu un īres maksas jautājumus
- atbild par Kapsētu pārvaldes darbu
- piedalās koncepcijas izstrādē par mājokļu politiku pilsētā
- iesniedz priekšlikumus par pašvaldības namīpašumu apsaimniekošanas uzņēmumu vadītājiem
Kultūras, mākslas un reliģijas lietu komiteja (10)
- izskata un akceptē Rīgas kultūrpolitikas koncepciju
- sniedz atzinumus par pilsētas attīstības priekšlikumiem, kas saistīti ar kultūrpolitiku un kultūrvidi
- lemj par kultūras un mākslas iestāžu dibināšanu, reorganizēšanu un likvidēšanu
- risina ar kultūras iestādēm, mūzikas, mākslas skolām un bibliotēkām saistītos jautājumus
- izskata reliģisko konfesiju un draudžu iesniegumus
Pilsētas attīstības komiteja (18)
- izstrādā Rīgas attīstības plānu un Rīgas apbūves ģenerālplānu
- sniedz atzinumus par attīstības priekšlikumiem un pilsētas plānojuma izmaiņām, par satiksmes, sabiedriskā transporta plānošanu
- sniedz atzinumus par Rīgas administratīvās teritorijas dalījumu, tās robežu grozīšanu, nosaukumu maiņu, kā arī kadastrālās vērtības zonējuma robežām, apbūves zonējumu, ostas teritorijas robežu
- koordinē domes administratīvās komisijas, Pilsētbūvniecības un arhitektūras centra, būvinspekcijas un Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas un pilsētas dzimtsarakstu nodaļas darbu
Pilsētas īpašuma un privatizācijas lietu komiteja (11)
- sniedz atzinumus jautājumos, kas saistīti ar pašvaldības nekustamā īpašuma atsavināšanu, iznomāšanu, ieķīlāšanu vai privatizēšanu, nekustamās mantas iegūšanu pašvaldības īpašumā
- izskata jautājumus par pašvaldības uzņēmumu darbības efektivitāti un pašvaldības īpašuma izmantošanas racionalitāti
- ierosina iecelt amatā un atbrīvot no tā pašvaldības uzņēmumu pilnvarniekus, direktorus un citas amatpersonas. 
Satiksmes un transporta lietu komiteja (11)
- risina ar sabiedrisko transportu, ielu un ceļu uzturēšanu saistītos jautājumus
- sagatavo satiksmes, ielu un ceļu, sabiedriskā transporta plānošanas projektus
- koordinē pasažieru autotransporta komercpārvadājumu licencēšanas komisijas, autotransporta iebraukšanas Vecrīgā atļauju izsniegšanas komisijas, pretenziju izskatīšanas komisijas un Autostāvvietu uzraudzības padomes darbu
Sociālo jautājumu komiteja (12)
- atbild par ilgtermiņa programmu sociālo problēmu risināšanai un rīcības programmu 
- īsteno un koordinē sadarbību ar sadraudzības pilsētu un valstu sabiedriskajām organizācijām un fondiem sociālās palīdzības un veselības aprūpes programmu jomā
- sadarbojas ar invalīdu, pensionāru, bērnu aizsardzības sabiedriskajām organizācijām un fondiem
- sadarbojas ar Rīgas bāriņtiesu, vada un pārrauga tās darbību
Vides komiteja (15)
- sagatavo vides aizsardzības programmu
- izskata ar pilsētas atkritumu saimniecību saistītos jautājumus
- izskata jautājumus par gaisa un ūdeņu piesārņojumu
- sniedz atzinumus par vides aizsardzības speciālā budžeta līdzekļu izlietošanu
- izskata jautājumus par pilsētas apstādījumu, dārzu, parku, mežu, kā arī aizsargājamo dabas teritoriju apsaimniekošanu
* deputātu skaits, kas darbojās komitejā līdzšinējā sasaukuma laikā

Par Rīgas vicemēriem ievēl Ārgali, Birku un Lujānu
LETA  03/29/05     Jaunā Rīgas domes sasaukuma deputāti otrdien ārkārtas sēdē par Rīgas domes priekšsēdētāja vietniekiem ievēlēja Tautas partijas (TP) pārstāvi Andri Ārgali, apvienības "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" (TB/LNNK) pārstāvi Jāni Birku un Latvijas Pirmās partijas (LPP) pārstāvi Juri Lujānu. 
Par Ārgali un Lujānu nobalsoja 37, atturējās divi deputāti. Savukārt par Jāni Birku 31 deputāts nobalsoja "par", viens - "pret". Kopumā balsojumā piedalījās 39 no 60 domes deputātiem. 
Par apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskā partijas frakcijas izvirzīto vicemēra kandidātu Viktoru Kalnbērzu nobalsoja astoņi deputāti, pret - septiņi, bet atturējās viens deputāts. 
Bijušais Rīgas mērs Bojārs iejūtas opozīcijas lomā
DELFI  03/29/05     Iepriekšējais Rīgas mērs, sociāldemokrāts Gundars Bojārs, kurš jaunā sasaukuma domē kļuvis par parastu deputātu, jau pēc pirmās sēdes solīja, ka LSDSP būs konstruktīvā opozīcijā, kā arī nepieļaus deputātu tiesības ierobežošanu, izvēloties komitejas. 
Bojārs pēc jaunā Rīgas mēra Aivara Aksenoka (“Jaunais laiks”) ievēlēšanas žurnālistiem sacīja, ka sociāldemokrāti arī pretendēs uz kādu komiteju vadību, bet, ja arī to neiegūs, būs gatavi nopietni strādāt komitejās un parādīt, ka labējām partijām ar minimālo – vienas balss – pārsvaru strādāt nebūs viegli. 
Viņš arī solīja protestēt pret komiteju skaitlisko sastāvu noteikšanu pirms deputāti paši izteiks vēlmes darboties tajā vai citā komitejā, jo tas ierobežos deputātu tiesības. Domes koalīcijas partijas plāno komiteju sastāvu noteikt jau otrdienas vakarā ārkārtas sēdē. 
Bojārs norādīja, ka likums par pašvaldībām nosaka, ka komitejās nevar būt vairāk par 30 deputātiem, taču neparedz, ka dome nosaka precīzi, cik deputāti var būt komitejās. “Ja tāds lēmums būs, mēs noteikti to noprotestēsim,” sacīja bijušais mērs. 
Rīgas mēra vēlēšanās pārsteidz opozīcijas vienotība
LETA  03/29/05     Jaunā Rīgas mēra vēlēšanās pārsteigums esot opozīcijas vienotība, 29 deputātiem balsojot par bijušo galvaspilsētas vadītāju Gundaru Bojāru (LSDSP), šādu viedokli pauda politoloģe Feliciāna Rajevska. Viņu nepārsteidza tas, ka par Aksenoku tomēr nobalsoja vairākums Rīgas domes deputātu. "Ja šāda vienošanās tika panākta, tad tas ir tikai loģiski," sacīja eksperte. 
Tomēr viņu ir pārsteidzis tas, cik vienoti par otru kandidātu Gundaru Bojāru (LSDSP) balsojuši visi opozīcijas deputāti. "Tas liecina, ka opozīcija ir spējīga vienoties un varbūt domē būs spēcīga opozīcija," teica Rajevska. Viņasprāt, no tā ieguvēji būs visi Rīgas iedzīvotāji. 
Politoloģe gan negribēja minēt, vai šāds vienbalsīgs atbalsts LSDSP kandidātam varētu būt saistīts ar kreiso pamatotu cerību, ka arī kāds no labējo partiju pārstāvjiem varēja šodien atdot balsi par Bojāru. 
Jautāta, vai Aksenokam kā Rīgas mēram un viņa vadītājai koalīcijai izdosies nostrādāt visus četrus domes sasaukuma gadus, kā tas izdevās Bojāram, Rajevska prognozēja gan pārsteigumus, gan, iespējams, koalīcijas paplašināšanos. Tam vispiemērotākais laiks būšot 9.Saeimas vēlēšanas. Dažādi pārsteigumi var būt arī agrāk, piebilda politoloģe. 
Jau ziņots, ka šodien jaunā Rīgas domes sasaukuma deputāti pirmajā sēdē par pilsētas mēru ievēlēja partijas "Jaunais laiks" (JL) pārstāvi Aivaru Aksenoku. 
Par Aksenoku nobalsoja 31 no 60 deputātiem. 
Savukārt līdzšinējais Rīgas domes priekšsēdētājs Gundars Bojārs (LSDSP), kuru Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija atkārtoti virzīja mēra amatam, ieguva 29 deputātu atbalstu. 

Aksenoka atrašanās Rīgas mēra krēslā būšot atkarīga no izmaiņām Saeimā
LETA    03/29/05     Līdzšinējais Rīgas vicemērs Sergejs Dolgopolovs ("Jaunais centrs") uzskata, ka šodien ievēlētā Rīgas mēra Aivara Aksenoka (JL) iespējas "noturēties savā krēslā" būs atkarīgas no izmaiņām politisko spēku samērā Saeimā. 
Politiķis atturējās prognozēt, cik efektīvi spēs strādāt četru labējo partiju koalīcija ar Aksenoku vadībā. Taču viņš uzsvēra, ka jaunizveidotās koalīcijas darbs "nebūs rožains", ņemot vērā to, ka starp koalīciju veidojošajām partijām Saeimā mēdz izcelties pretrunas. 
Jau ziņots, ka jaunā Rīgas domes sasaukuma deputāti šodien pirmajā sēdē par pilsētas mēru ievēlēja partijas "Jaunais laiks" (JL) pārstāvi Aivaru Aksenoku. Par Aksenoku nobalsoja 31 no 60 deputātiem. 
Savukārt līdzšinējais Rīgas domes priekšsēdētājs Gundars Bojārs (LSDSP), kuru Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija atkārtoti virzīja mēra amatam, ieguva 29 deputātu atbalstu. 
Jūrmalā būs jārīko atkārtotas vēlēšanas
DELFI  03/30/05     Administratīvā rajona tiesa trešdien atcēla pašvaldību vēlēšanu rezultātus Jūrmalā, kur šogad vēlēšanās bija vislielākā konkurences un visvairāk pretendentu uz domnieku krēsliem. Jūrmalas vēlēšanu komisija par sprieduma pārsūdzēšanu lems pēc pilna sprieduma teksta saņemšanas, portālam “Delfi” sacīja komisijas vadītājs Aivars Griķis. 
Griķis norādīja, ka bez pilna sprieduma teksta “emocionāli grūti spriest par iespējamo pārsūdzēšanu, taču, manuprāt, nebija pietiekami pārliecinošu pierādījumu, taču to lemj tiesa”. Viņš arī norādīja, ka pretenzijas bija pret vēlēšanu komisijas darbu, jo tā neatbild par tādiem pārkāpumiem, par to atbild tiesībsargu struktūras. 
Griķis sprieda, ka šādu balsu pirkšanas situāciju novēršanai varētu vispār aizliegt aģitāciju vēlēšanu dienā, tad arī tiesībsargiem būtu vieglāk kontrolēt situāciju. “Jo kad satiekas divi kaimiņi pie vēlēšanu iecirkņa neviens jau nezina par ko viņi runā – par balsu pirkšanu, vai par to, ka jāaiziet uz veikalu,” sacīja Griķis. 
“Delfi” jau ziņoja, ka pagājušajā nedēļā Administratīvajā rajona tiesā tika iesniegta desmit partiju prasība atcelt Jūrmalas domes vēlēšanu rezultātus. Prasība iesniegta, pamatojoties uz vairāku desmitu iedzīvotāju liecībām, kā arī ņemot vērā Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) ierosināto krimināllietu par vēlētāju balsu pirkšanu. 
Jūrmalas tiesa pagājušajā nedēļā uz desmit dienām apcietināja aizdomās par vēlētāju balsu pirkšanu turēto partijas "Jaunais centrs" (JC) Jūrmalas domes deputātu advokātu Igoru Dreiju un JC deputāta kandidātu uzņēmēju Sergeju Zikinu. 
No partiju svētajām govīm ragū netaisīs
Egils Līcītis, Latvijas Avīze  03/30/05     Arvien neesmu sapratis, kāpēc mūsu valstī ar partijām apietas kā ar kaut kādiem rezervātā dzīvojošiem pēdējiem mohikāņiem vai Sarkanajā grāmatā ierakstīto izzūdošās faunas eksemplāru vienīgo jēlo olu. It īpaši tais gadījumos, kad šīs politiskās organizācijas ir nevis, kā tās sevi mīl dēvēt, demokrātijas pamats, bet visdrīzāk darbojas kā demokrātijas sagraušanas katapulta. 
Paldies represīvajām iestādēm, kuras, gan jāsaka, pēc pilsoņu izmisīgiem signāliem ir noķērušas aiz astes virkni Dolgopolova "Jaunā centra" darbinieku Jūrmalā un Rīgā, kuri atklāti un nesaudzīgi mēģinājuši mahinēt balsu uzpirkšanas druvā un pat atsevišķu ievēlēto deputātu kukuļošanā. Neapšaubāmi, ja tiesa par to gūs pārliecību, tad šīs darbības tiks kvalificētas kā nopietns noziegums mūsu valstī. Līdz "Jaunā centra" nesenai nodibināšanai, lai nu kā gāja vēlēšanās, tomēr neradās iespaids, ka šī izvēle stipri līdzinās Āfrikas vai Vidusāzijas gaumes demokrātijas apstākļiem. Augstākais, kādā tālā pagastā, prom no acīm, neizvēlīgiem balsotājiem par pareizu nobalsošanu ielēja čarku šņabja, nu, varbūt arī iespieda divlatnieku saujā. Bet ne jau tā – klaji un droši visu acu priekšā neona gaismā, itin kā partijas statūtus pildot! 
Dolgopolova kungs vai nu nav sagatavojis atbildi par šādām izrīcībām, vai arī pārāk labi tās zina. Visiem korespondentiem parasti runīgais, atsaucīgais un nosvērtais kungs ir "slēgts" vai atbild īsos, nepaplašinātos teikumos. Es ceru, ka tas notiek forsmažora apstākļu dēļ – proti, lietas labad tiesnesis jau ir sankcionējis arī paša Dolgopolova un citas "Jaunā centra""verhuškas" telefona sarunu noklausīšanos un aģentes viņu vestēm piešuvušas pogu ar "blakti", lai tie, kam vajag zināt, allaž būtu lietas kursā par blēdībās aizdomās turēto politiķu plāniem. Tamdēļ daudz viņi pa telefonu vis nerunā. 
Atklāti sakot, vārdu "blēdības" es lietotu vēl tikai attiecībā uz Dolgopolova priekšvēlēšanu rēgošanos krievu avīzēs, jo, lūk, ne jau viņu reklamējot, bet gan viņš pats "piepalīdzot" šo avīžu reklāmā. Tas tā – sīki aizdomīgi. Ja tiks pierādītas 20 000 eiru uzpirkšanas lietas, neskaitāmu Rēzeknes vēlētāju "sponsorēšana" viņu pareizas izvēles dēļ, tad demokrātija nešaubīgi vislabprātāk redzētu represīvās iestādes čurkstinām pannu un gatavojam "Dolgopolovu eļļā" ar visu viņa partijas omleti piedevām. 
Tomēr joprojām izskatās, ka vārna vārnai acīs neknābs, svēto govi neaiztiks un ragū netaisīs, citas partijas negrib pieļaut, ka viņu ekotops paliek bez vainas, lai arī kaitīgas sugas nabagāks. Sak, ja nu mūs pašus pieķer nākamo vēlēšanu priekšnamā, ar "cēneri" saujā čukstot ienākošajiem balsotājiem burvju vārdiņu? 
Pagaidām teicami rīkojas tikai represētāji, bet politiķi jau varēja paust savu sašutumu par kolēģu partijas radīto precedentu, tad, cerams, administratori būtu sākuši rakstīt preambulu dokumentam ar vārdiem "Par neskaitāmiem krimināliem pārkāpumiem demokrātijas vārdā slēdzam "Jaunā centra" partiju…" un tā tālāk. 
Biogrāfija Aksenoku dara raustāmu
Ritums Rozenbergs, Uldis Dreiblats,  NRA  03/31/05     Pat ja jaunais Rīgas mērs, Jaunā laika pārstāvis Aivars Aksenoks tiešām vērsīsies pēc palīdzības tiesā, lai novērstu šaubas par savu pagātni, un pat ja tiesa viņu atzīs nevainīgu likuma priekšā, konkurenti politikā tāpat varēs turēt A. Aksenoku aizdomās par sadarbību ar čeku – var secināt, izpētot politiķa biogrāfijas Vjetnamas periodu.
Diskusijas par A. Aksenoka kandidatūras atbilstību Rīgas mēra amatam izraisījās pēc paša A. Aksenoka publiskotajiem faktiem par viņa darbību Latvijas valstiskumam liktenīgos gados (no 1989. līdz 1992. gadam) PSRS Ārvalstu draudzības biedrību savienības jeb krieviskā saīsinājumā SSOD pārstāvniecībā Vjetnamā. Padomju laikos SSOD kalpoja par piesegorganizāciju VDK ideoloģiskajām un spiegošanas operācijām ārvalstīs. 
Jau Rīgas domes koalīcijas veidošanas laikā Tautas partijas pārstāvji pauda bažas, ka A. Aksenoks varētu būt bijis PSKP biedru rindās arī pēc 1991. gada augusta, kas ar likumu liegts mūsu valsts amatpersonām. 
A. Aksenoks kategoriski noliedz gan aizdomas par viņa sadarbību ar čeku, gan arī to, ka viņš būtu bijis Komunistiskās partijas biedrs pēc 1991. gada augusta. Pat ja A. Aksenoka apgalvojumi ir patiesi, pētnieku interesi politiķa biogrāfijā saista: pirmkārt, SSOD padomju laikos bija tipiska piesegorganizācija VDK darbībai ārvalstīs (tāpat kā ziņu aģentūra APN, tirdzniecības organizāciju tīkls Vņeštorg, automašīnu Žiguļi izplatītājs Lada, Latvijas Komiteja kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs, laikraksts Dzimtenes Balss u.tml.); otrkārt, kā apgalvo Latvijas drošības dienestu pārstāvji, čeka Komunistiskās partijas biedrus par aģentiem nemaz nevervēja, jo kompartijas biedriem tajos laikos vākt informāciju bija saprotama lieta.
Treškārt, pretēji A. Aksenoka aizstāvju apgalvojumiem, ka Vjetnama čekistus nav interesējusi, Neatkarīgā Krievijas VDK Centrālajā arhīvā atrada vairākus īpaši slepenus dokumentus, kuros runāts par VDK štatu palielināšanu tieši Vjetnamā. 
A. Aksenoks apgalvoja, ka viņš, strādājot Vjetnamā, nav zinājis, ka SSOD ir piesegorganizācija čekistiem. Vaicāts, vai nav ticis vervēts Vjetnamas periodā, viņš atbildēja: "Ne mazākā mērā." Apkopojot citus publiskos A. Aksenoka izteikumus un tā laika liecinieku atmiņas, var pieļaut, ka A. Aksenoka nonākšana Vjetnamā vairāk saistāma ar sadzīviskām sakritībām. Pats A. Aksenoks apgalvojis, ka darbā uz SSOD Vjetnamā viņu uzaicinājis "dārza kaimiņš". 
Visticamāk šis dārza kaimiņš varēja būt Valdis Sobs – bijušais SSOD pārstāvniecības Latvijā vadītājs, kurš 80. gadu beigās norīkots vadošā postenī uz Vjetnamu. A. Aksenoks apstiprināja, ka pazīst V. Sobu. Versiju, ka A. Aksenoks nonācis Vjetnamā, pateicoties V. Sobam, izvirzīja bijušais SSOD Latvijas nodaļas vadītājs Edvīns Pumpurs: "Tajā laikā Sobs aicināja no Latvijas amatpersonu dēliņus un meitiņas pastrādāt un salika viņus tur amatos." A. Aksenoks padomju periodā, pateicoties vecāku situētajai vietai sabiedrībā (māte bija LPSR prokuratūras Sevišķi svarīgu lietu izmeklēšanas nodaļas vadītāja), piederēja pie zelta jaunatnes. Pateicoties vecāku ietekmīgajiem amatiem, zelta jaunatnei par karjeras iespējām un labi apmaksātu darbu tolaik nebija jāraizējas, bet darbs ārzemēs nozīmēja labāku atalgojumu. 
Dažus gadus pēc Oktobra revolūcijas komunistu vara nodibināja īpašu institūciju, kuras oficiālais uzdevums bija kultūras sakaru veidošana, bet faktiskais – informācijas vākšana, informatoru vervēšana un aģentu iefiltrēšana ārvalstu struktūrās. Veidojums saucās dažādi (Aizrobežu palīdzības komisija un vienotais informācijas birojs), bet nemainījās tā pakļautība. Institūcija strādāja PSKP CK Prezidija uzraudzībā. 1958. gadā nodibināta Padomju draudzības un ārvalstu kultūras sakaru biedrību savienība – minētais SSOD. 
Oficiālais organizācijas uzdevums no tās dibināšanas pirmsākumiem deklarēts kā ideoloģiskais darbs ar mērķi radīt pozitīvu viedokli par Padomju Savienību ārvalstīs. Šo mērķu īstenošanai dažādās valstīs tika organizēti padomju mākslinieku koncerti, izstādes un citi kultūras pasākumi. Tomēr jau no dibināšanas pašiem pirmsākumiem tā bija tikai oficiālā izkārtne. Organizāciju un tās rīkotos pasākumus savās interesēs izmantoja čekisti, lai vāktu informāciju un vervētu ziņotājus, kā arī lai iefiltrētu savus aģentus dažādās ārvalstu struktūrās. To, ka SSOD ir VDK piesegorganizācija, jau perestroikas laikā īpaši neslēpa. Apliecinājumi tam, ka SSOD radīts čekistiem, rodami gan bijušo izlūku un pretizlūku, gan arī Krievijas mākslinieku memuāros. To neslēpj arī mūsdienu Krievijas VDK. Piemēram, Krievijas VDK Centrālā arhīva materiālos sadaļā Izraksti no VDK atskaitēm darbā ar Maskavas patriarhijas līderiem 1980. gada janvārī veikts šāds ieraksts: "Uz Zviedriju pa SSOD līniju pildīt kontrpropagandas uzdevumu devies aģents Abbats." Jāpaskaidro, ka savulaik VDK aģents ar segvārdu Abbats darbojās ne tikai Zviedrijā, bet arī Anglijā un citās Rietumeiropas valstīs, sadarbībai ar VDK veiksmīgi vervējot Rietumu garīgos līderus.
Mākslinieks un publicists Vladimirs Tarāsovs atmiņu memuāros Ganēļina trio par SSOD organizētajiem krievu džeza mūzikas izpildītāju koncertiem ārzemēs raksta: "VDK distributori Indijā SSOD un APN (Padomju Savienības ziņu aģentūra), mums parādoties, acīmredzami atdzīvojās tāpēc, ka mūsu atbraukšana viņiem šajā sakarībā nodrošināja iespēju rīkot pieņemšanas, banketus un pat mūsu viesizrāžu programmā tika iekļauts speciāls koncerts viņu aktīvistiem. Viens no tādiem koncertiem pēc VDK lūguma notika Bangalorē, kur dzīvo Rēriha ģimene." 
Pirms gada Krievijas ārlietu ministra pirmā vietniece Ella Mitrofanova intervijā laikrakstam Russkaja Misļ teikusi: "Atminēsimies SSOD, kurš kādreiz aktīvi veidoja kultūras centrus, taču toreiz to uzdevumi bija citi, tie bija ideoloģiskie uzdevumi. Vienīgais, kas tur bija apolitisks, tie bija krievu valodas kursi. Atbilstīgi tam šo centru izvietošana bija atkarīga no Kremļa ģeopolitiskajiem mērķiem."
Lietpratēji VDK lietās A. Aksenoka darbību Vjetnamā vērtē kā strīdīgu faktu viņa biogrāfijā. 
Bijušais padomju armijas ģenerālis Dainis Turlais, vaicāts, ko nozīmē SSOD pārstāvniecības Vjetnamā saimniecības daļas vadītāja amats, teica: "Jā, interesanti. Parasti tie bija tādi piesegamati un šādi amati vienmēr tika izmantoti zināmiem mērķiem." Bijušais PSRS izlūkdienesta darbinieks Tālivaldis Putriņš skaidroja: "Teorētiski tas var būt piesegamats, bet viss bija atkarīgs no tā, kā cilvēki praktiski rīkojās dzīvē. Protams, tā visa ir zīlēšana, jo izmantoti VDK vajadzībām varēja būt gan šoferi, gan pat augstākie amati." 
Runājot par SSOD, bijušais SSOD Latvijas nodaļas vadītājs E. Pumpurs teica: "Tā bija ļoti solīda biedrība, kura īpaši astoņdesmito gadu sākumā daudziem māksliniekiem un pat mākslas kolektīviem nodrošināja iespējas izbraukt uz ārzemēm." Vaicāts, vai organizācijas amati netika izmantoti kā piesegamati, E. Pumpurs skaidroja: "Simtprocentīgi to nevaru apgalvot, bet domāju, ka ne." 
Totalitārisma seku dokumentēšanas centra vadītājs Indulis Zālīte atklāja, ka saistībā ar interesanto faktu A. Aksenoka biogrāfijā jau saņēmis daudzus zvanus: "Būtiski, ka perestroikas laikā draudzības biedrību amatu izmantošanas mērķi mainījās un pēc 1989. gada viss varēja būt citādi – biedrība mazāk tika izmantota specdienestu vajadzībām. Bet līdz tam šīs draudzības biedrības, protams, izmantoja kā piesegorganizācijas.

Domes labējo koalīcija nemeklē papildinājumu 
Ināra Egle,  Diena  03/31/05     Pirmie iespaidi liecina, ka Rīgā paredzamas saskanīgākas pašvaldības un valdības attiecības
Pārvarējušas koalīcijas veidošanas grūtības, četras labējās partijas Jaunais laiks, Tautas partija, Latvijas Pirmā partija un TB/LNNK, no kurām pirmās trīs ir pārstāvētas valdībā, līdzšinējās Rīgas domes sēdēs visos balsojumos ir apliecinājušas savu vienotību. Pagaidām tās neapspriež iespēju papildināt koalīciju ar vēl kādu partiju, kas domē pie varas bijusi iepriekš. Tā ir arī vēlme izvērtēt saņemto mantojumu un iepriekšējās domes dažādos amatos iecelto personu profesionalitāti, uz ko ir noskaņojies vismaz mēra Aivara Aksenoka pārstāvētais Jaunais laiks.
Pirmie iespaidi liecina, ka pēc četru gadu pārtraukuma galvaspilsētā pie varas ir atgriezušās labējās partijas un paredzamas saskanīgākas pašvaldības un valdības attiecības. "Plānais ledus ir pāriets, koalīcija ir demonstrējusi, ka tā varētu daudz ko sasniegt," Dienai sacīja TB/LNNK līderis domē Jānis Birks. Jaunās domes pirmās darbdienas vakarā Tautas partijas līderis Atis Slakteris, kas visu laiku bija sekojis līdzi sēžu gaitai, atzina, ka jau no rīta viņš esot piezvanījis kolēģiem no Jaunā laika un nomierinājis, ka viss būs kārtībā — ja TP kaut ko solot, tad savu vārdu turot. Taču TP frakcijas vadītāja Edmunda Krastiņa teiktais liecina, ka viegla dzīve nav paredzama. "Jaunajam laikam vispirms ir jāiegūst pieredze un jāspēj prasmīgi organizēt darbu," Dienai sacīja E.Krastiņš, norādot, ka laba darba organizācija ir priekšnoteikums, lai varētu prasīt no frakciju vadītājiem atbildību par deputātu dalību sēdēs. Iespējams, ka domes sēdes tiks sasauktas tikai divas reizes mēnesī, kas atvieglotu iespēju visiem tajās piedalīties. Uz vaicāto, vai TP nevarētu dalīties savā politiskajā pieredzē ar JL, E.Krastiņš atbildēja, ka var palīdzēt tikai tam, kas gaida palīdzību.
Pēc vienpadsmitiem vakarā otrdien par Rīgas mēra vietniekiem tika ievēlēti Andris Ārgalis (TP), J.Birks (TB/LNNK) un Juris Lujāns (LPP). Tēvzemiešu pārstāvis saņēma 31 balsi, kas saskan ar koalīcijas deputātu skaitu. J.Birks bija iekļauts vienā biļetenā ar apvienības Dzimtene pārstāvi Viktoru Kalnbērzu, kuru atbalstīja astoņi deputāti. Savukārt 37 balsis par atbalstu A.Ārgalim un J.Lujānam liecina, ka par viņiem ir balsojuši arī Rubika saraksta deputāti (šīs listes līderis ir Sociālistiskās partijas priekšsēža Alfrēda Rubika dēls Artūrs). Atšķirībā no LSDSP, kas kopā ar Jauno centru un PCTVL demonstratīvi atstāja zāli pirms vicemēru vēlēšanām, apvienība Dzimtene uz tām palika. "Mēs parādījām, ka vēlamies strādāt konstruktīvā opozīcijā, jo tikai tā varēs izpildīt solījumus vēlētājiem. Ja būsim destruktīvi, nevarēsim iet pie vairākuma ar mūsu vēlētāju uzdotajiem jautājumiem," Dzimtenes rīcības motīvus Dienai skaidroja viens no tās līderiem Juris Žuravļovs. Viņš norādīja, ka labējiem ir acīmredzami nostiprināts vairākums un disciplīna atšķirībā no opozīcijas, kas neesot bijusi organizēta. Labējie nesola nekādu pretimnākšanu šīs frakcijas deputātiem un pat atzīst, ka viņu ideoloģija ir diezgan neskaidra.
LPP priekšsēdis J.Lujāns gan arī norādīja — LSDSP iziešana no zāles ir parādījusi, "ka ir nevis maza un vāja koalīcija, bet gan vārga opozīcija un tas tikai nostiprināja vairākuma stabilitāti". Viņš uzsvēra, ka domē balsojumi nav jāuztver kā politiskie manifesti, jo lielākā daļa lēmumu ir saimnieciska rakstura un balsošanu pret tiem opozīcijai būšot grūti paskaidrot vēlētājiem. Rīgas mēra A.Aksenoka politiskais domubiedrs Edgars Jaunups (JL), kas jau labu laiku vērojams jaunā mēra tuvumā, Dienai izteica pārliecību, ka, neienākot koalīcijā vēl kādai partijai, varētu palielināties to atbalstošo deputātu skaits, jo "opozīcijā arī ir tādi cienījami cilvēki kā Juris Zaķis, Andrejs Vilks, kas, redzot konkrētu darbu, norobežosies no destruktīvas rīcības". Viņš arī apgalvoja, ka visiem agrākās varas partijas pārstāvjiem nebūs jāzaudē amati padomēs un citās vietās, opozīcija tikšot iesaistīta, piemēram, arī konkursu komisijās, lai varētu nodrošināt domes darba caurspīdīgumu. 
"Mēs paši aiziesim no tiem amatiem, ja netiksim iesaistīti domes darbā. Muļķīgāku lēmumu par gandrīz puses deputātu izslēgšanas no domes darba grūti iedomāties," Dienai sacīja Gundars Bojārs (LSDSP). Ar to viņš bija domājis vairākuma lēmumu ierobežot komiteju skaitlisko sastāvu, ko uzskata par nedemokrātisku un tiesiski apšaubāmu. Neesot skaidrs, kāpēc vides komitejā, kuru labējie nolēmuši atdot opozīcijai ir 15 deputāti, bet daudz svarīgākajā komunālo jautājumu komitejā tikai 9 deputāti. "Lai viņi vērtē atstāto mantojumu, par ko var pajautāt LPP un TP deputātiem, kas jau piedalījās iepriekš šajā darbā," sacīja G.Bojārs, paredzot, ka labējie pāris mēnešu laikā paši saplēsīšoties.

Saimniecībā un biznesā...

Līdz šim neviens Latvijas uzņēmums nav uzvarējis NATO izsludinātajos konkursos
LETA  03/25/05    Kopš Latvija pagājušā gadā pievienojās Ziemeļatlantijas aliansei (NATO) un līdz ar to ieguva tiesības piedalīties tās izsludinātajos konkursos, neviens Latvijas uzņēmums tajos vēl nav uzvarējis, aģentūrai LETA atzina Aizsardzības ministrijas (AM) NATO Drošības investīciju programmas nodaļas vadītājs Gatis Kļaviņš. 
Pagaidām tikai viens Latvijas uzņēmums ir ticis līdz NATO konkursa tā sauktajai otrajai fāzei, kad uzņēmumam ir jāaizpilda daudz dažādu veidlapu un var sākt gatavot piedāvājuma pieteikumu. Vistālāk līdz šim ir tikusi SIA "LEC", kas izteikusi vēlmi piedalīties ASV Jūras spēku pārstāvniecības Neapolē izsludinātajā konkursā par elektrokabeļu sistēmas izbūvi Aviano Gaisa spēku bāzē Itālijā. 
Kļaviņš apliecināja, ka piedalīšanās šajos konkursos ir visai sarežģīts process. Sākotnēji AM saņem ziņas no NATO par kāda konkursa izsludināšanu, lai katras dalībvalsts uzņēmumi saņemtu attiecīgo informāciju. Uzņēmumus, kas izrādījuši interesi piedalīties konkrētajā konkursā, pārbauda NATO Drošības investīciju programmas nodaļa. Firmām jāatbilst visām NATO izvirzītajām prasībām. Tālāk AM nodod informāciju par uzņēmumiem ar pozitīviem pārbaužu rezultātiem aliansei, kas tos ievieto savā datu bāzē. Šī ir tā sauktā pirmā fāze. 
Savukārt nākamajā fāzē NATO izvērtē datu bāzē ievietoto uzņēmumu informāciju un nosūta viņiem dažādas veidlapas, kas jau ir solis, ka uzņēmums varēs arī iesniegt savu piedāvājumu. Šajā fāzē patlaban atrodas SIA "LEC", sacīja Kļaviņš. 
Latvijas uzņēmēji gan esot izrādījuši interesi par vairākiem NATO konkursiem, taču līdz šim nevienam tie veiksmi nav nesuši. Kļaviņš kategoriski noraida iespēju par alianses neuzticēšanos Latvijas uzņēmumiem. Iemesli, kādēļ mūsu valsts uzņēmēji vēl nav uzvarējuši nevienā konkursā, varot būt dažādi, taču konkretizēt tos Kļaviņš nevarēja. 
Viņš norādīja, ka katram uzņēmumam pirms piedalīšanās konkrētajā konkursā jāizvērtē, cik ir tā reālās izmaksas. Piemēram, ja Itālijā notiek kādas ēkas būvniecības konkurss, vai latvieši varēs piedāvāt zemāko cenu un saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu, vai lētāk tas būs pašiem itāļiem. 
Tomēr Kļaviņš cer, ka Latvijas uzņēmēji kļūs arvien aktīvāki un izrādīs vēl lielāku interesi par šiem konkursiem. 
Patlaban Latvijas uzņēmēji var piedalīties sešos alianses izsludinātajos konkursos - Portugāles Aizsardzības ministrijas izsludinātajā konkursā par jūras pārraides sistēmu un komunikāciju no kuģa klāja uz zemi ierīkošanu un augstas frekvences aprīkojuma uzlabošanu, NATO izsludinātajā konkursā par ilgtermiņa satelītkomunikāciju un pilnas darbības spējas kaujas informācijas sistēmu pakalpojumiem. 
Patlaban noris arī konkurss ISAF spēkiem Afganistānā par lidaparātu nosēšanās aprīkojuma, pasažieru un kravu pārvietošanas termināļa, liela apjoma degvielas uzglabāšanas iekārtu ierīkošanu, Polijas Aizsardzības ministrijas NATO investīciju nodaļas izsludinātais konkurss par lidostu nojaukšanas un rekonstrukcijas darbiem, degvielas piegādes infrastruktūras izveidi. Savukārt Norvēģijas bruņotie spēki vēlas iegādāties tīrīšanas piederumus un divus jaunus autobusus ar 50 sēdvietām. 
Šonedēļ NATO izsludinājis arī konkursu par līgumu slēgšanu par atbalstu NATO bāzes nometnes dizainā, celtniecībā un uzturēšanā.
Strauji pieaug smagās rūpniecības apjomiLETA  03/24/05     Latvijā pērn saražota mašīnbūves un metālapstrādes produkcija 525,158 miljonu latu vērtībā, kas ir par 35,2% vairāk nekā 2003.gadā, liecina Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības uzņēmēju asociācijas veiktie aprēķini. 
2003.gadā saražota mašīnbūves un metālapstrādes produkcija 388,383 miljonu latu vērtībā. 
Kā informēja Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības uzņēmēju asociācijas valdes priekšsēdētājs Vilnis Rantiņš, pērn no Latvijas eksportēta mašīnbūves un metālapstrādes produkcija 379,326 miljonu latu vērtībā, kas ir 78% no kopējā saražotā apjoma. 
Asociācijas apkopotā informācija liecina, ka metālu ražošanas nozarē pērn izlaista produkcija 202,2 miljonu latu vērtībā, bet gatavo metālu izstrādājumu ražošanā, izņemot mašīnas un iekārtas, - 83 miljonu latu vērtībā. 
Iekārtu, mehānismu un darba mašīnu ražošanā pērn gatavā produkcija bija 66,4 miljonu latu vērtībā, elektrisko mašīnu un aparātu ražošanā - 57,8 miljonu latu vērtībā, bet medicīnisko, precīzijas un optisko instrumentu, pulksteņu ražošanā - 16,2 miljonu latu vērtībā. 
Savukārt automašīnu, piekabju un puspiekabju ražošanā pērn gatavā produkcija bija 11 miljonu latu vērtībā, citu transportlīdzekļu ražošanā - 6,5 miljonu latu, bet metāla atkritumu ražošanā - 2,3 miljonu latu vērtībā. 
Lielākais produkcijas izlaides pieaugums - par 40,3% - pagājušajā gadā bijis metālu ražošanas apakšnozarē. Automašīnu, piekabju un puspiekabju ražošanā produkcijas izlaide pagājušajā gadā pieaugusi par 36,1%, bet iekārtu, mehānismu un darba mašīnu ražošanā - par 33,5%. 
Savukārt gatavo metālu izstrādājumu ražošanā, izņemot mašīnas un iekārtas, produkcijas izlaide palielinājusies par 31,9%. 
Nozarē pērn bijuši nodarbināti 23 765 strādājošie. Produkcijas izlaide uz vienu nozarē strādājošo pērn sasniedza 22 100 latus. 
Latvijas mašīnbūves un metālapstrādes nozarē darbojas vairāk nekā 300 uzņēmumi. Savukārt Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības uzņēmēju asociācija apvieno 87 uzņēmumus, kuri veido apmēram 65% no kopējā nozares apgrozījuma. 
Arī mazie uzņēmumi izmanto PR
Elīna Lidere,  NRA  03/30/05     Pieaugušas ir arī sabiedrisko attiecību pakalpojumu cenas.Sabiedrisko attiecību nozarē vērojama strauja izaugsme, par ko liecina nozares asociācijas sniegtie dati un finanšu dati kompānijām, kas nav asociācijā.
Pagājušajā gadā, prezentējot 2003. gada rezultātus, Latvijas Sabiedrisko attiecību kompāniju asociācija (LSAKA) uzsvēra gaidāmo Eiropas Savienības (ES) ietekmi. Šogad, runājot par 2004. gada rezultātiem, uzņēmumi stāsta, ka Eiropas ietekme tiešām bijusi nozīmīga. Jānorāda, ka pēc iestāšanās ES, pārņemot Latvijas uzņēmumus, mūsu tirgū ienāca vairāki starptautiski sabiedrisko attiecību kompāniju tīkli. Šogad vien RKT-Publicitāte no februāra pārstāv starptautisko kompāniju Hauska&Fleishman-Hillard. Komunikāciju aģentūra, savukārt, kļuvusi par kompānijas Edelman filiāli Latvijā.
Taču Eiropas ietekme ar to vien nebeidzas. Daudzi starptautiskie uzņēmumi pēc ES paplašināšanās, lai aptvertu visu Eiropu, sāka vairāk strādāt arī ar jaunajām dalībvalstīm. Tāpat par jauno Eiropu ieinteresējās vairākas kompānijas, kas pirms tam šeit nebija pārstāvētas. Turklāt pēc LSAKA prezidentes Signes Reinholdes teiktā, šobrīd pamatā visi uzņēmumi arī Latvijā ir novērtējuši sabiedrisko attiecību nozīmi un pat pamatā visi nozarē ietekmīgākie mazie un vidējie uzņēmumi tagad izmanto sabiedrisko attiecību pakalpojumus. Tā kā klientu jau ir diezgan daudz, asociācija prognozē, ka tirgus šogad augs vairāk attīstoties pakalpojumu kvalitātei, bet ne tik daudz apgrozījumam.
LSAKA dalībnieku kopējais apgrozījums 2004. gadā, salīdzinot ar 2003. gadu, audzis vairāk nekā par 30 procentiem. Pieaugušas gan ir arī sabiedrisko attiecību pakalpojumu cenas. Vidējo pieaugumu asociācija nevēlējās nosaukt, jo katra kompānija esot atšķirīgi paaugstinājušas cenu. 
Hill&Knowlton Latvia direktors Ralfs Vīlands stāstīja, ka tagad arī liela daļa prāvākie investīciju projekti sākuši piesaistīt sabiedrisko attiecību speciālistus. Un kopumā lielākā daļa Latvijas uzņēmumu sabiedriskās attiecības jau uztver kā ilgtermiņa investīcijas zīmola attīstībā nevis tikai kā īstermiņa izdevumus. Tomēr vēl joprojām ir uzņēmumi, kuri uzskatot sabiedrisko attiecību pakalpojumus kā panaceju jebkurām problēmām un pieaicinot speciālistus tikai tad, kad radušās kādas problēmas. R. Vīlands norādīja, ka par sava zīmola attīstīšanu nepieciešams rūpēties jau pirms vēl problēmas parādās. Turklāt nevarot gaidīt ātrus rezultātus bez nopietnām investīcijām.
LSAKA šogad plāno izlaist arī rokasgrāmatu, kas būtu domāta gan pašām sabiedrisko asociāciju kompānijām, gan arī to klientiem. Tajā tikšot ietverti padomi kā sabiedrisko attiecību speciālistu darba novērtēšanu, lai viegli varētu izmērīt rezultātus. Tāpat arī grāmatā būšot padomi par konkursu rīkošanu sabiedrisko attiecību speciālistu piesaistīšanai. Pēc R. Vīlanda teiktā, šobrīd bieži vien organizācijas rīko konkursus, kur piesakās kādas desmit vienpadsmit kompānijas un pēc tam vēl divus trīs mēnešus vērtē to piedāvājumus. Tas esot pārāk ilgi un beigās bieži vien nedodot labus rezultātus. Rokasgrāmatā būšot arī sabiedrisko attiecību veikumu un samaksas standarti.

Ceturtā daļa strādājošo mēnesī pelna 150-250 latus pirms nodokļiem
DELFI  03/29/05    Aptuveni ceturtā daļa jeb 24,7% Latvijas strādājošo saņem 150-250 latu bruto algu mēnesī, liecina Centrālās statistikas pārvaldes apkopotie dati par darbinieku skaita sadalījumu pēc aprēķinātās darba samaksas lieluma 2004.gada oktobrī. 
Darba samaksa mazāka par valdības noteikto minimālo mēnešalgu jeb 80 latiem valstī kopumā bija 3,5 tūkstošiem darbinieku jeb 0,5% no kopskaita. Lielākais šādu darbinieku skaits vērojams apdrošināšanā, apģērbu ražošanā, vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā. 
Darba samaksa tikai valdības noteiktās minimālās mēnešalgas apmērā tika aprēķināta 98 tūkstošiem darbinieku jeb 14,5% no to kopskaita. 
6,0% strādājošo bija aprēķināta darba samaksa 80-90 latu apjomā, 19,2% strādājošo – 100–150 latu, 24,7% strādājošo – 150–250 latu, 16,7% strādājošo - 250-400 latu, 3,8% strādājošo – 400-500, bet 4,2% virs 500 latiem. 
Darba samaksa gan valdības noteiktās minimālās mēnešalgas apmērā, gan mazāka par to pārsvarā aprēķināta privātajā sektorā strādājošajiem, un to skaits bija sešas reizes lielāks nekā sabiedriskajā sektorā. 
Samaksa, kas pārsniedz 500 latus privātajā sektorā noteikta divas reizes lielākam skaitam darbinieku nekā sabiedriskajā sektorā. 
Uzskaite aptvēra pilna darba laika darbiniekus, kuri bija nostrādājuši visu oktobri. Kopējais darbinieku skaits, kas atbilda minētajiem kritērijiem bija 677,3 tūkstoši cilvēku, tai skaitā sabiedriskajā sektorā – 256,3 tūkstoši cilvēku, privātajā sektorā – 420,9 tūkstoši cilvēku. 
Pērn no Latvijas emigrēja 2744 cilvēki
DELFI     03/31/05     Aizvadītajā gadā bija vērojams neliels starpvalstu ilgtermiņa migrācijas pieaugums, salīdzinot ar 2003.gadu, kad tā bija vismazākā pēdējā desmitgadē, liecina Centrālās statistikas pārvaldes apkopotie dati par iedzīvotāju ilgtermiņa migrāciju. 
2004.gadā Latvijā uz dzīvi apmetās 1665 cilvēki no citām valstīm un uz pastāvīgu dzīvi citās valstīs aizbrauca 2744 cilvēki. Imigrācija no ārvalstīm aizvadītajā gadā salīdzinājumā ar 2003. gadu palielinājās par 22 %, emigrācija no Latvijas tai pat laikā pieauga par 24 %. 
Ja emigrācijas pārsvara pār imigrāciju dēļ 2003. gadā mūsu valsts iedzīvotāju skaits samazinājās par 846 cilvēkiem, tad 2004. gadā - par 1079 cilvēkiem, to skaitā par 714 sievietēm un 365 vīriešiem. 
Migrācijas statistikas dati liecina, ka 2004.gadā starpvalstu imigrācijas plūsmā (kopā 1665 cilvēki) Krievijas Federācijas īpatsvars bija 16,5 %, Lietuvas - 14,8 %, Vācijas - 10,2 %, ASV - 7,1 %, Lielbritānijas - 6,7 %, Igaunijas - 5,2 %, Ukrainas - 4,9 %, Izraēlas - 4,5 %, Baltkrievijas - 3,5 %, Dānijas - 3,1 %. 
Emigrācijas plūsmā (kopā 2744 cilvēki) pēc emigrantu skaita pirmajā valstu desmitā Krievijas īpatsvars bija 38,5 %, Vācijas - 8,5 %, Ukrainas - 6,3 %, ASV - 6,2 %, Lietuvas -5,5 %, Lielbritānijas - 4,1 %, Baltkrievijas - 4,0 %, Igaunijas - 2,7 %, Zviedrijas - 2,6 %, Dānijas - 1,9 %. 
Analizējot valsts iekšējo iedzīvotāju migrāciju Latvijā, redzams, ka uz tās apjomiem būtisku ietekmi ir atstājis Dzīvesvietas deklarēšanas likums. Kopš tā stāšanās spēkā strauji pieauga iedzīvotāju pastāvīgās dzīvesvietas izmaiņu skaits. Gan 2003.gadā, gan arī 2004.gadā pastāvīgo dzīvesvietu no vienas administratīvās teritorijas uz citu mainījušo skaits pārsniedz 60 tūkstošus cilvēku salīdzinājumā ar aptuveni trīsdesmit tūkstošiem migrantu agrākajos gados. 
Draud pasludināt Rīgu par ārvalstu investīcijām nelabvēlīgu vidi 
LETA  03/31/05     Lai arī Rīgas dome un SIA Cleanaway marta sākumā parakstīja sadarbības līgumu par sadzīves atkritumu savākšanu, uzņēmums jau trešo nedēļu nevar saņemt no domes līguma eksemplāru, tāpēc nevar uzsākt atkritumu savākšanu Rīgā. Uzņēmuma valdes priekšsēdētāja Indra Sāmīte aģentūru LETA informēja — ja Cleanaway nesaņems no Rīgas domes šā gada 9.martā abpusēji parakstīto sadarbības līgumu, kompānija, iespējams, vērsīsies pie Ārvalstu investoru padomes Latvijā, kā arī Vācijas un Lielbritānijas vēstniecībās ar aicinājumu pasludināt Rīgu par ārvalstu investīcijām un ārvalstu uzņēmumu darbībai nelabvēlīgu vidi. 
Cleanaway pārstāvjiem nav izdevies uzzināt iemeslus, kādēļ kavējas sadarbības līguma saņemšana. Kamēr uzņēmums nav saņēmis savu līguma eksemplāru, nav iespējams veikt citas darbības, kas nepieciešamas, lai sāktu Rīgā atkritumu savākšanu. 
Jau ziņots, ka atkritumu tirgū nesekmīgi mēģināja iekļūt starptautiskas atkritumu apsaimniekošanas firmas Ragn–Sells un Cleanaway, taču saņēmušas atteikumu. Toties pērn gada beigās bez liekas publicitātes bijušais Rīgas mērs Gundars Bojārs noslēdza līgumus ar trim mazāk pazīstamām firmām — EKO Kurzeme, EKO Rīga un Exto D. Tādēļ Cleanaway vērsās tiesā, prasot uzlikt Rīgas domei par pienākumu slēgt līgumu.

Nacionālā bibliotēka iestrēgs namīpašnieku rokās?
Ivo Jurkāns, LNT Ziņas  03/30/05    Iespējams, Latvijas Nacionālās bibliotēkas jauno ēku Pārdaugavā varētu neuzbūvēt laikā. Šāda situācija ir iespējama, ja Saeima atbalstīs Juridiskās komisijas atbalstīto variantu, kas plānotajā teritorijā esošo īpašumu saimniekiem ļaus tiesāties par taisnīgas atlīdzības saņemšanu. Tikmēr īpašnieki uzskata, ka šis ir labākais ceļš, kā atrisināt konfliktu.
Jaunajai Latvijas Nacionālās bibliotēkas ēkai šeit vajadzētu slieties jau pēc trīsarpus gadiem. Pagaidām laukums ir tukšs un neredzamām aktivitātēm iztērēti 1,2 miljoni latu. Kā liecina atskaites, 1,2 miljoni līdz šim tērēti projekta pirmsskiču izstrādei, bibliotekāru apmācībai, vienotās bibliotēku informācijas sistēmas izveidei un citiem mērķiem.
Daudz lielāku summu, 8,5 miljonus paredzēts tērēt šogad ‑ projektēšanai, sabiedriskajām attiecībām un projekta pārvaldei. Lielākā daļa – 60% ‑ paredzēta kompensācijām par nekustamo īpašumu, taču tieši nekustamais īpašums var kļūt par lielāko šķērsli. Saeimas Juridiskā komisija atbalstījusi normu, kas aizstāv māju īpašnieku tiesības, bet bremzē „Gaismas pils” būvi.
Helēna Demakova, kultūras ministre: „Mēs esam ar mieru maksāt, valsts, taisnīgu atlīdzību. Mīļie īpašnieki, nāciet – tiesājieties! Iztiesājiet. Bet mums ir jāsāk celt. Ziniet, ir signāli, ka ir ne tikai spekulanti, bet vispār cilvēki ir ar mieru vienkārši tā tiesāties – piecus gadus, septiņus gadus. Piedodiet! Vai tiešām jums ceļas roka tracināt to pašu Gunāru Birkertu, pasaulslavenu arhitektu, ar procesa novilcināšanu.”
Reālas problēmas varētu sākties brīdī, ja Saeimas komisijas viedokli atbalstītu parlaments kopumā. Zīmīgi, ka agrāk koalīcijas partijas bija vienojušās šķēršļus nelikt. Izveidojusies situācija labvēlīga lielākajai daļai nekustamo īpašumu saimnieku, kas uzskata, ka Kultūras ministrija piedāvā pārāk zemu cenu.
Iveta Stuberovska, dzīvokļu īpašnieku juridiskās palīdzības pārstāve: „Lai būvniecība sāktos, droši vien māja ir jānojauc. Bet šajā gad ījumā mēs uzskatām, ka tas varētu ietekmēt arī tiesas objektivitāti, jo tiesas procesa laikā būs šis īpašums jāvērtē ekspertiem. Tātad jāspriež par tā vērtību, un kā var spriest par īpašuma vērtību, kas jau ir nojaukts.”
No tā, kā risināsies situācija, ir atkarīgs, vai bibliotēkas projekta izmaksas paliks iecerētās, vai tās koriģēs tiesas spriedums un inflācija. Un vispār – vai būvniecību izdosies pabeigt 2008. gadā.

Izglītībā...

Tūkstošiem bērnu Latvijā neiegūst pamatizglītību
Evija Cera, NRA  03/29/05     
Izglītības likums nosaka obligātu pamatizglītības iegūšanu vai tās iegūšanas turpināšanu līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai. Diemžēl valstī nav precīzu datu, cik bērnu un pusaudžu paliek pat bez zināšanu minimuma. Iespējams, to skaits varētu sasniegt pat vairākus tūkstošus.
"Atbildība par pamatskolas izglītības iegūšanu, kas Latvijā ar likumu ir noteikta kā obligāta, vispirms ir jāuzņemas pašam skolēnam, pēc tam – viņa vecākiem vai aizbildņiem," Neatkarīgajai saka Izglītības un zinātnes ministrijas (IZM) Vispārējās izglītības departamenta direktors Artūrs Skrastiņš. 
Viņš uzsver, ka nedrīkst atskaitīt bērnu no skolas, nenorādot viņam citu izglītības iestādi, kur zināšanas iegūt, un par to jāgādā pašvaldībai. Sava atbildības daļa ir jāuzņemas arī valstij, kas šādu izglītības sistēmu ir izveidojusi. 
A. Skrastiņš atzīst, ka tiem, kuri attopas bez iegūtas pamatskolas izglītības, ir iespēja vai nu vēlreiz iestāties pamatskolā un turpināt mācīties tur, vai izglītību iegūt vakarskolā. Ne visās vakarskolās ir iespējams aizpildīt zināšanu robus, kas iekrājušies, piemēram, jau no 5. klases. IZM amatpersona neuzskata, ka šādu skolēnu ir ļoti daudz, jo no vakarskolām nav pieprasījuma pēc šādu programmu licencēšanas. 
"Nedomāju, ka šis jautājums ir ļoti sasāpējis," saka A. Skrastiņš. 
Iegūt precīzus datus, cik bērniem izglītošanās kāre apsīkst, piemēram, 4., 5. vai 6. klasē, Neatkarīgajai neizdevās. Tomēr arī pieejamā statistikas informācija ir skarba: ik gadus no skolas atskaita apmēram trīs procentus audzēkņu. 2003./2004. mācību gadā šis skaitlis sasniedz 10 242, un visvairāk atskaitīto ir no 6., 8., 9. un 10. klases. 
Pagājušā gada 31. decembrī Nodarbinātības valsts aģentūrā (NVA) par bezdarbniekiem bija reģistrējušās 1796 personas, kurām nav pamatizglītības. Tie ir divi procenti no kopējā reģistrējušos bezdarbnieku skaita, informēja NVA sabiedrisko attiecību speciāliste Iveta Daine. Ar Eiropas Sociālā fonda atbalstu šiem jauniešiem ir iespējams iesaistīties projektā par apmācību nodrošināšanu sociālās atstumtības riska grupā. Programmā ir 625 stundas, un tās laikā var apgūt šādas profesijas: būvstrādnieks, dārznieka palīgs, konditora palīgs, montāžas darbu atslēdznieks, palīgstrādnieks mežizstrādē, galdnieka palīgs, palīgšuvējs, remontstrādnieks, pavāra palīgs vai namdara palīgs. 
Jelgavas rajona padomes Pieaugušo izglītības centrs (PIC) iesaistījies starptautiskā izglītības projektā The New Opportunities, pusotra desmita jauniešiem, kuriem nav pamatskolas izglītības, būs iespēja apgūt angļu valodas un datorzinību pamatus. PIC direktore Sandra Hofmane skaidro, ka jaunieši 50 stundās iegūšot jaunas zināšanas un divi labākie dosies uz Slovēniju, kur jau angļu valodā prezentēs savu zemi. 
Apmācība tika piedāvāta jauniešiem vecumā no 18 līdz 35 gadiem bez pamatskolas izglītības. S. Hofmane stāsta, ka auditoriju palīdzējuši sasniegt pašvaldību sociālie darbinieki un izglītības iestādes. 
Jelgavas rajona Neklātienes vidusskolas audzēkne Antoņina Kalakucka atceras, ka viss sācies 5. klasē, kad viņa ar draudzenēm nolēmusi pāris reižu nobastot skolu. "Vēlāk jau kļuva arvien grūtāk atgriezties, jo klases biedri mūs apsaukāja, viela bija iekavēta, un tā mēs turpinājām uz skolu neiet. Protams, skolotāji mūs meklēja, vecāki centās audzināt, mēs solījāmies laboties, bet viss beidzās ar to, ka no rīta gājām uz skolu, bet līdz tās durvīm netikām – klaiņojām pa ielām." Antoņina trīs gadus tika atstāta vienā klasē un tikai vēlāk 8. klasi pabeidza vakarskolā. Taču 9. klasi absolvēt neizdevās, jo mamma pievērsusies alkoholam un Antoņinai bija jāiet strādāt, lai nopelnītu sev iztiku. Viņa strādājusi par pavāra palīdzi un pelnījusi apmēram 30 latu mēnesī. "Esmu sapratusi, ka bez izglītības dzīvot nevar. Ja vēlos atrast labāk apmaksātu darbu, jāpabeidz vismaz pamatskola, tad vidusskola, sapņoju, ka varētu arī studēt. Kaut ko pamest ir ļoti viegli, atgriezties daudz grūtāk." 
Arī 22 gadus vecais Edgars Raguckis, kurš tikai 16 gadu vecumā vakarskolā pabeidzis 5. klasi, neslēpj, ka darbu atrast ir grūti. "Līdz šim mani ir uzturējuši vecāki, bet nu sāku saprast, ka tā turpināt nevar. Esmu meklējis darbu, bet, tiklīdz pajautā par manu izglītību, tā skan – mēs jums piezvanīsim, un es zinu, ka tas nenotiks. Atceros, ka līdz 4. klasei vecāki mani burtiski vilkšus vilka līdz skolai un tad arī viņu spēki apsīka. Tagad situācijai ir krasi mainījusies – kamēr vecāki vēl var atļauties mani uzturēt, esmu nolēmis veltīt visus spēkus tam, lai iegūtu vismaz pamatskolas izglītību. Žēl, ka nesapratu to agrāk." 
Savukārt 18 gadus vecā Jāņa Jēgera izglītošanos pārtraukusi slimība un arī klases biedru attieksme. Jānim ir kustību traucējumi, ko klases biedri nesaudzīgi izmantojuši, lai liktu viņam skolā justies slikti. "Šobrīd šajā kolektīvā nejūtu, ka pret mani izturētos citādi, un tas ir ļoti patīkami, tāpēc ticu, ka mācīšanās man sagādās prieku". 
Latvijas Zinātņu akadēmijā gatavojas I Letonikas kongresam
Juris Ekmanis, Latvijas Zinātņu akadēmijas prezidents,  DELFI  03/30/05     Zinātnei Latvijā, ņemot vērā Latvijas kā Eiropas Savienības dalībvalsts statusu, paredzēts piedzīvot pastiprinātu likumdevēju uzmanību, ievērību un atbalstu. To prasa Lisabonas stratēģija, iesakot 1+ 2 % finansējuma nodrošināšanu zinātnei ik gadu, t.i., 1% dod valsts no budžeta, bet 2% zinātne iegūst no citiem avotiem. 
Līdz 2010. gadam Latvijas budžetā zinātnes finansējumam jāpieaug vismaz piecas reizes. Lai zinātne atdzīvotos, jāsakārto likumdošana. Tas attiecas uz Zinātniskās darbības likumu, kura trešais lasījums Saeimā zinātnieku sabiedrībā tiek ar nepacietību gaidīts. Jābūt skaidrībai par zinātnisko institūtu statusu. 
Otrajā šī likuma lasījumā pirmo reizi pozīcija un opozīcija iebalsoja zinātnes finansējuma pieaugumu 0,1% no iekšzemes kopprodukta (IKP) katru gadu. Tas deva cerību, ka deputāti atzinuši zinātnes nepieciešamību, kaut gan pēc tam daļa atzina, ka ir kļūdījušies. Zinātnieki strādā, veidojot stratēģiskos plānus - ir Nacionālā inovāciju programma, ir Tautsaimniecības vienotā stratēšija. Latvijā noteiktas prioritārās zinātņu nozares: informāciju tehnoloģijas, materiālzinātnes, biotehnoloģija un farmācija, koksnes tehnoloģija un nacionālās zinātnes – letonika. Aktualitātes saglabājas: likumdošana, finansējums, ES līdzekļu apguve, pastiprināta doktorantūras un pēcdoktorantūras sistēmas attīstība, lai ieplūdinātu zinātnē jaunus spēkus, zinātnes un tehnoloģisko parku izvēršana, lai saistītu zinātni ar uzņēmējdarbību. Un – nacionālo humanitāro zinātņu speciāla finansēšana, atdalot tās no lietišķās zinātnes. 
Tieši šīm vitāli svarīgajām problēmām īpašu vērību veltījusi LZA - intelektuālā īpašuma aizsardzībai, doktorantūrai, ES struktūrfondu piedāvātajām iespējām zinātnes infrastruktūrā. 
6. - 7. aprīlī notiks intelektuālā īpašuma aizsardzībai veltīta konference, kuru organizē Latvijas patentu Valde, un LZA telpās visu mēnesi būs skatāma zinātnes sasniegumu izstāde, lai uzņēmēji un ražotāji redzētu zinātnieku piedāvāto. 
Īpaša runa ir par Latvijai nozīmīgo letonikas programmu. 
Letonika ir zinātņu nozare, kura visplašākajā aspektā pēta valodu, vēsturi, kultūru - no vissenākajiem laikiem līdz mūsdienu Latvijai. Šis virziens aktīvi attīstās jau desmit gadu. Publicēts desmitiem monogrāfiju un simtiem zinātnisko rakstu. Latvijas Zinātņu akadēmija 30 izbraukumu sēdēs Latvijas novados un trijos Sēlijas kongresos rosinājusi inteliģences un skolu jauniešu pētniecisko domu. LU mācību spēki, lai izzinātu latvisko, devušies tālās ekspedīcijās. 
Letonika nenes peļņu, tā darbojas ilgtermiņā. Ja mēs Latvijā vēlamies redzēt “uz zināšanām balstītu sabiedrību”, tā nav iedomājama bez garīguma, kuru dod humanitārās zinātnes. Šodien tiek atzīts, ka rūpes par humanitāro zinātņu attīstību jāuzņemas valstij, atbalstot to no saviem līdzekļiem. 
Lai novērtētu paveikto, atklātu jaunas pētījumu tēmas, aktivizētu nozarē strādājošos visu paaudžu un pētniecisko struktūru zinātniekus, 2005. gada 24. - 25. oktobrī notiks Letonikas I kongress. 
Aicinām Jūs piedalīties! Sekciju sarakstā ir: letonikas avoti; arheoloģija, antropoloģija, etnoloģija: pētītā un mazpētītā; mutvārdu vēsture: 20. gs. personīgajā pieredzē un sociālajā atmiņā; sabiedrība, vide, valoda (vairākas sekcijas); Latvijas un latviešu identitāte mūsdienās (arī šai tēmai veltītas vairākas sekcijas); latviešu literatūra 20. - 21. gs.; Latvijas arhitektūra un māksla Eiropas kontekstā; ideju vēsture Latvijā; kristīgās vērtības un morāle mūsdienu Latvijā; Latvijas 19. - 20. gs. kultūra starptautisko procesu mijiedarbībā; letonikas zinātnes priekšmets un stratēģija. Paredzēts apspriest laikmetīgo pētniecības, informācijas uzkrāšanas un glabāšanas metožu ieviešanas rezultātus, dalīties pieredzē par latviešu valodu datorizācijas un globalizācijas laikmetā, par Latvijas mākslas vēsturi internetā. LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta Latviešu folkloras krātuve aicinās uz tradicionālo Kr. Barona dienas konferenci “Latvijas novadi: robežas un sastapšanās”. Būs “Neparastā letonika” - izstāde un diskusija. 
Pieteikumus gaidām līdz 1. maijam: humana@lza.lv; litfom@lza.lv; lvi@lza.lv; latv@lza.lv; fsi@lza.lv 
Lūdzu, dariet zināmu referāta tēmu, vēlamo sekciju. Norādiet savu vārdu, uzvārdu, darba (studiju) vietu, zinātnisko grādu, adresi, telefona un faksa numurus, e-pasta adresi. 
Uz tikšanos zinātnes sasniegumu izstādē un Letonikas I kongresā! 
Lauku bibliotēkās gaida internetuDaiga Kalniņa, Agnese Margēviča,  NRA  03/30/05     Ar interneta pieslēgumu pagaidām nodrošinātas krietni mazāk nekā puse Latvijas pašvaldību publisko bibliotēku. Lai gan kopš 2003. gada beigām pašvaldību bibliotēkās datoru skaits pieaudzis par diviem simtiem, internetu iespējams izmantot tikai 364 bibliotēkās no 863 pavisam esošajām. 
"Sēlpilieši, īpaši jaunieši un lauku uzņēmēji, katru dienu prasa, – kad beidzot arī pie mums būs internets? Bez tā iztikt kļūst aizvien grūtāk," Neatkarīgajai saka Sēlpils pagasta 2. bibliotēkas vadītāja Jolanta Grandāne, kura, kā daudzviet lauku bibliotēkās ierasts, pilda arī bibliotekāres, apkopējas un kurinātājas pienākumus. Viņas vadītajā grāmatu krātuvē interneta pieslēgums tiek gaidīts maijā, kad vairs nevajadzēšot skolēniem un zemniekiem nepieciešamo informāciju gādāt no otras ar interneta pieeju aprīkotās Sēlpils bibliotēkas pašā pagasta centrā. 
Kūku pagasta Zīlānu bibliotēkā, kas tuvāk Jēkabpilij, internets pieejams jau divus gadus. Bibliotēkai, īstenojot projektu Gaismas tīkls, šajās dienās piegādās jaunu datoru, ko ļoti gaida, jo divi jau esošie datori bez rimtas aizņemti visu dienu. Uz tiem apmeklētāji pierakstās pat iepriekš. Vadītāja Maruta Orbidāne vairs nevar pat iedomāties, kā būtu strādāt bez šīs iespējas, jo iestādi ik dienas apmeklē skolēni un studenti. 
Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors Andris Vilks gan atzīst, ka daudzviet bibliotēkās, kur internetam pieslēgti datori ir pieejami lasītājiem, šī iespēja netiek pilnvērtīgi izmantota lielā mērā tāpēc, ka cilvēkiem ir pārāk vājas svešvalodu zināšanas, lai iepazītos ar datu bāzēm, kur apkopota, piemēram, angļu valodā izdota periodika. Tādēļ internets bibliotēkās nereti tiekot izmantots saturā nabadzīgu pašmāju portālu pētīšanai.
Tomēr esot vērojama tendence pamazām pieaugt to lasītāju skaitam, kuri bibliotēkās esošos datorus izmanto kvalitatīvu interneta resursu izmantošanai. A. Vilks to lielā mērā saista ar tālmācības programmu popularizēšanos Latvijā, kas lielā mērā balstās tieši uz šādu resursu izmantošanu. 
Īstenojot projektu Gaismas tīkls, līdz 2007. gada 31. decembrim visās Latvijas pilsētu un pagastu publiskajās bibliotēkās piegādās 1658 datorus, apmēram 400 bibliotēkas iegūs interneta pieslēgumu, ko lasītāji vienu gadu varēs lietot bez maksas. Projektam kopumā nepieciešami 3,7 miljoni latu, no tiem 1,5 miljonus latu paredzēts saņemt ar Eiropas Savienības un Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas atbalstu. Jēkabpils rajonā un pilsētā ir pavisam 35 bibliotēkas, 30 pagastu bibliotēkas, no kurām 13 rajona lauku bibliotēkās vēl pagaidām nav interneta pieslēguma. Jau tuvākajās dienās interneta pieslēgumu ierīkos desmit Jēkabpils rajona bibliotēkās. Projekta pirmajā kārtā interneta pieslēgums netiks ierīkots vienīgi Variešu pagasta Medņu bibliotēkā, kas atrodas tālu no pagasta centra. Elkšņu un Vīpes bibliotēkās interneta pieslēgumu ierīkot apņēmušās pašvaldības par saviem līdzekļiem. Jauni pakalpojumu veidi palielina bibliotēkās apmeklētāju skaitu, Neatkarīgajai stāsta Jēkabpils galvenās bibliotēkas direktore Zinaīda Rabša. 
Viņa uzsver, ka bibliotēku automatizācijai pašvaldības naudu tikpat kā netērē, jo netiek laistas garām iespējas to gūt, izstrādājot projektus. 2002. gadā saņemtas pirmās valsts investīcijas, īstenojot projektu Automatizācijas ieviešana Jēkabpils rajona publiskajās bibliotēkās. 2004. gadā projektu konkursā Pakalpojumi bibliotēkās cilvēkiem ar īpašām vajadzībām no 15 atbalstītajiem projektiem divi ir Jēkabpils galvenās bibliotēkas un Dunavas bibliotēku izstrādāti, savukārt projektu konkursā Pakalpojumi bērniem publiskajās un skolu bibliotēkās atbalstīti trīs rajona bibliotēku projekti Dunavas, Viesītes un Jēkabpils galvenās bibliotēkās.
Fakti
Latvijā ir 2104 bibliotēkas
Latvijas Nacionālā bibliotēka;
Latvijas Akadēmiskā bibliotēka;
879 publiskās bibliotēkas (tai skaitā 863 pašvaldību publiskās bibliotēkas, Latvijas Neredzīgo bibliotēka ar septiņām filiālēm Balvos, Cēsīs, Daugavpilī, Jelgavā, Liepājā, Rēzeknē un Ventspilī, kā arī deviņas citas publiskās bibliotēkas); 
55 speciālās bibliotēkas; 
32 augstākās izglītības iestādes bibliotēkas;
1017 vispārizglītojošo skolu bibliotēkas un 121 profesionālās izglītības iestādes bibliotēka.
Avots: Kultūras ministrija

Skolotājiem – jaunas metodes
Inga Balode,  NRA  03/31/05     Detalizēti iepazīstina ar karjeras izglītības mērķiem un uzdevumiem skolās.
"Par karjeras izvēli un tās plānošanu ir jāsāk domāt jau pamatskolā. Šī izpratne pamazām nostiprinās arī Latvijas skolās, skolotājiem papildinot profesionālās zināšanas ar mūsdienīgām metodēm karjeras izglītībā," stāsta Profesionālās orientācijas informācijas centra (POIC) vadītāja Aleksandra Joma. 
POIC (www.piaa.gov.lv/Euroguidance) sadarbībā ar izglītības pārvaldēm rīko skolotājiem un klašu audzinātājiem mācību seminārus karjeras izglītībā. 
"Mēs skolotājus iepazīstinām ar jaunu jēdzienu karjeras izglītība. Karjeras izglītība balstās uz trim lietām. Pirmkārt, tiek pievērsta bērnu uzmanība vārdam karjera, paskaidrojot tā nozīmi cilvēka dzīvē, uzsverot, ka karjeras plānošana ir vajadzīga katram cilvēkam," skaidro A. Joma. 
Otrkārt, skolotājs palīdz audzēkņiem apzināties savas intereses, kā arī savus dotumus, balstoties uz kuriem cilvēks veido karjeru. Dotumi katrā cilvēkā veido unikālu kombināciju – kādam stiprā puse ir literāri verbālie, muzikālie vai iztēles mākslinieciskie dotumi, citam – loģiski matemātiskie vai fiziskie dotumi, vēl kādam – dabas izziņas, starppersonu komunikatīvie vai iekšpersoniskās apziņas dotumi. 
Treškārt, mūsdienīgas karjeras izglītības izpratnē skolotāju uzdevums ir palīdzēt skolēnam sabalansēt savas intereses un spējas ar sabiedrības vajadzībām un pieņemt lēmumu par turpmāko izglītību, kā galamērķi izvirzot nodarbinātību. "Laimīgs ir tas cilvēks, kas caur savu izglītību ir atradis tādu darbu, kas sabiedrībai ir vajadzīgs un ar ko viņš pats ir apmierināts," uzskata A. Joma. 
Gandarījums par darbu katram indivīdam mēdz būt atšķirīgs – viens ir apmierināts ar saņemto atalgojumu, cits – ar skaistu darba vidi, vēl kāds ir laimīgs, ka viņš var netraucēti un klusi strādāt un nav ne ar vienu jākontaktējas u.tml.
Lai 1.–3. klases skolēnu ieinteresētu runāt par karjeru, jāizmanto pilnīgi citas metodes nekā vecākiem bērniem – 4.–6. vai 7.–9. klasē. POIC ir izstrādājis metodiskos materiālus skolotājiem karjeras izglītības pasākumu organizēšanai pamatskolas 7.–9.klasēs un arodvidusskolās. 
Metodiskajos materiālos ir ietverti dažādi testi, ar kuru palīdzību skolēni, paši apzinot savas intereses un spējas, labāk iepazīst dažādās profesijās nepieciešamos dotumus, kā arī noskaidro, kādas prasmes tiek izkoptas, apgūstot dažādus mācību priekšmetus vai izvēloties kādu vaļasprieku, un modelē savas nākotnes karjeras iespējas.
"Karjeras izglītībai jābūt gan pamatskolā, gan arodvidusskolā, gan augstskolā. Karjeras izglītība pamatskolā palīdz skolēnam pieņemt lēmumu, kur mācīties tālāk pēc 9. klases un kādu profesiju izvēlēties. Arī arodvidusskolā un augstskolā nepieciešama karjeras izglītība – tā nodrošina atklātu un korektu informāciju par nākamo profesiju, nodarbinātības un karjeras iespējām tajā, kā arī māca pieteikties darbā – pareizi rakstīt motivācijas vēstuli un CV," uzskata A. Joma. 
POIC datu bāzē Ko un kur mācīties ir pieejama informācija par to, kādas prasmes ir nepieciešamas konkrētajā profesijā un kurā izglītības iestādē pēc 9. klases šo profesiju var apgūt. Citās POIC datu bāzēs ir atrodama informācija par Latvijas augstākās izglītības iestādēm, licencētām un akreditētām studiju programmām, kā arī informācija par izglītības sistēmām un izglītības iespējām arī citur Eiropā. Latvijā pagaidām gan nav vienotas datu bāzes par profesijām, lai cilvēkam būtu vieglāk izvēlēties ne tikai sev tīkamu, bet arī sabiedrībai noderīgu profesiju.

Latvija pērn izglītībai tērējusi vismazāk no Baltijas valstīm
Diena  03/31/05     Saskaņā ar starptautiskās organizācijas Education International publicēto ziņojumu Latvija izglītībai 2004.gadā ir tērējusi 5,9% no iekšzemes kopprodukta (IK). Visvairāk no bijušajām Padomju Savienības valstīm šim nolūkam tērējusi Gruzija — 9% no IK. Tai seko Igaunija ar 7,5%, Lietuva ar 6,4% un Latvija. Pasaulē izglītībai visvairāk ir tērējusi Palestīnas pašpārvalde, kas skolu un augstskolu tēriņiem bija piešķīrusi 19,46% no IK.

Kultūrā...

Diskusijas, atmiņas un piedzīvojums
Arno Jundze,  NRA  03/26/05     Cik sen, vienā no iepriekšējiem Jaunās Gaitas numuriem lasīju par Gustava Kluča izstādi Ņujorkā, bet nu "rakstu krājuma kultūrai un brīvai domai" jaunākais numurs ieradies Rīgā gandrīz vienlaikus ar G. Kluci. 
Interesantākā lasāmviela Jaunajā Gaitā joprojām ir turpinājumos drukātā viedokļu apmaiņa, kuru ierosinājis akadēmiķa Jāņa Freimaņa nu jau vairāk nekā  pirms gada Neatkarīgajā publicētais raksts Vai trimda, vai tikai svešums (skat, 2004. gada 19. augusta nr.). Īpašu ievērību rada tas, ka šoreiz diskusijā iesaistītās personas bauda lielu un pamatotu latviešu sabiedrības uzticību: Franks Gordons, Gundars Ķeniņš Kings, Brunis Rubess un Anna Žīgure. Nozīmīgu Jaunās Gaitas tekstu teritoriju aizņem kolaborācijas tēma. Konfrontē divi autori  – vēsturnieks Andrievs Ezergailis (Vācu laiks Latvijā) un Arturs Neparts (Tā nebija kolaborācija) – nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, vācu okupācijas laika Salaspils nometnes ieslodzītais.
Par slideno Austrumu un Rietumu kontaktu vēsturi savas atmiņas raksta dzejnieks Lindbergs. Stāsts par to, kā  ne īpaši par savu uzdevumu iepriecinātais pazīstamais gleznotājs Raimonds Staprāns muzeja viet ā vedis Arvīdu Griguli uz to vietu, "kur dejojot kailas meitenes", un ka "bijis diezgan jāpiepūlas, lai vi ņu dabūtu no turienes ārā", ir spilgti dramatiskas epizodes vērts. 
Ierasta Jaunās Gaitas kvalitāte ir krājuma tekstu nodaļa un grāmatu apskats. Šajā numurā tiek piedāvāta Maijas Meirānes dzejas kopa, kurā veiksmīgi savijies Bēthovens, Elīza, Linards Tauns, mīlestība un virkne citu vērtību, par kurām var teikt – mūžīgas. Marta Landmane stāstā Kūkas prozā pārradījusi epizodes no Otrā pasaules kara pēdējām stundām. Diemžēl liktenis lēmis tā, ka līdzās ierasti izsvērtajiem Kornela universitātes profesores Intas Ezergailes rakstiem (šoreiz profesionāli spožajam vērtē jumam par Ineses Zanderes dzejoļu grāmatu Melnās čūskas maiznīca) lasāmi Rolfa Ekmaņa atvadu vārdi uzticamai Jaunās Gaitas līdzautorei. Jācer, ka īstenosies ierosinājums saglabāt I. Ezergailes piemiņu, atkārtoti izdodot eseju grāmatu Nostalgia and Beyond, turklāt latviešu valodā. 
Ievērības cienīgi ir Jaunajā Gaitā sniegtie daiļdarbu vērtējumi. Lai gan grāmatas izdevumā tiek analizētas ar samērā lielu laika nobīdi, neitrāls skatījums no malas, kas ticis dots, reizumis nepārzinot dažu labu zemūdens strāvojumu, nereti liek paraudzīties uz aprakstāmo objektu ar jaunu skatu.

Muļķības klons jeb Sitiet libretistu
Arno Jundze,  NRA  03/30/05     Skandāls ap Leonīda Desjatņikova operu Rozentāla bērni.
Pagājušajā nedēļā Maskavas Valsts akadēmiskajā Lielajā teātrī notika pirmizrāde komponista Leonīda Desjatņikova operai Rozentāla bērni Eimunta Nekrošus režijā. Pirmo reizi pēc ilgiem gadiem teātra vadība bija spērusi vēsturisku soli – pasūtījusi modernu operu mūsdienu komponistam.
Neatkarīgā jau informēja par skandālu, kas uzliesmoja vēl pirms Rozentāla bērnu pirmizrādes. Tā formālais vaininieks – operas libreta autors – rakstnieks Vladimirs Sorokins. Jāatgādina, ka ap viņa daiļdarbiem Krievijā skandāli turpinās nu jau vairāku gadu garumā. Vieniem nepatīk postmodernā V. Sorokina agrīno stāstu varoņu vēlme uzkost fekālijas vai nozāģēt kādam pa kājai, citi nevar piedot rakstniekam to, ka romāna Zilais speķis varoņi Staļins, Hrušcovs un Hitlers, tiekoties cits ar citu, stājas homoseksuālās attiecībās. Vēl kāds uz V. Sorokina grāmatas vāka zīmētajā personāžā pazīst savu tēti – reiz populāru padomju kinoaktieri – un sūdz tiesā V. Sorokina izdevēju apgāda Ad Marginem īpašnieku Aleksandru Ivanovu. Īpaši aktīvi savās vēlmēs sodīt rakstnieku ir proprezidentiskās jauniešu kustības Kopā ejošie biedri, kuri laiku pa laikam izceļas ar to, ka Maskavas centrālajos laukumos uzstāda V. Sorokinam veltītus pieminekļus tualetes poda formā. Kādubrīd viņu iecienītākā cīņas forma bija rakstnieka grāmatu dedzināšana, tomēr šīs izdarības tik nepārprotami atgādināja brūnkreklu ālēšanos divdesmitā gadsimta trīsdesmito gadu Vācijā, ka acīmredzot kāda ļoti ietekmīga un autoritāra persona palūdza Kopā ejošos tā vairs nedarīt.
Pagājusī nedēļa Kopā ejošajiem bija sapņu piepildījums. Protesta akciju pret Rozentāla bērniem pamanīja pat elektroniskie plašsaziņas līdzekļi, un Putina fankluba aktīvisti beidzot iekļuva Krievijas privāto televīzijas kanālu ziņu raidījumos. Redzētais tomēr atklāja visai nepievilcīgu ainu. Īpaši nožēlojams izskatījās protestētāju vadonis – padrukns noplucis vīrelis ar garu, rudu, plušķainu bārdu un savādi spodrām ačelēm. Varu derēt – jūs no šāda tipa ar aizdomām pirktu pat braukšanas biļeti pilsētas sabiedriskajā transportā. Līdz smieklīgumam idiotisks bija arī protestētāju teiktais uz žurnālistu jautājumu – vai esat lasījuši Rozentāla bērnu libretu. Tipveida atbilde – "lasījuši neesam, bet zinām" – kļuva par pērnās nedēļas centrālo tēmu daudzos Krievijas telekanālos un interneta izdevumos.
Ja Kopā ejošo ālēšanos pamatoti varēja dēvēt par lētu farsu, kādam līdzīgus Rīgas centrā nereti rīko vīrs, kurš sevi uzdod par pasaules valdnieku, tad pēc nepārprotamas staļinisma dvingas uzdvakoja Krievijas Valsts domes deputātu mēģinājumi iejaukties Lielā teātra radošajos plānos, cenšoties panākt, lai Rozentāla bērni tiktu novākti no skatuves, tā arī skatītāju vērtējumu nesagaidījuši. Kad deputātu kungi sev par lielu vilšanos atklāja, ka pēc likuma nav tiesīgi pirmizrādi aizliegt, tika sarīkots kaut kas līdzīgs operas atrādīšanai valsts amatpersonām un dažiem izmeklētiem kultūras darbiniekiem politbitroja labāko tradīciju garā, pēc kuras netrūka nedz cara tētiņa N. Mihalkova, nedz patriotiski noskaņoto domes deputātu dziļi profesionālās kritikas. Zīmīgi, ka Lielo teātri darba vizītē apmeklēja arī pats prezidents Putins.
Tumsonīgo bļauru (attiecībā uz V. Sorokina darbiem viņiem tos nelasījušu atbalstītāju Latvijā netrūkst) akcija Rozentāla bērniem bija vislabākā reklāma. Publika, sacerējusies uz pornogrāfiju, necenzētu lamāšanos un fekāliju ēšanu Krievijas opermākslas galvenajā templī, biļetes izpirkusi vairākus mēnešus uz priekšu. Vienīgā vilšanās – operā nav nekā no tā, ko tautai solīja Kopā ejošie. Lai izbeigtu masu psihozi, operas libreta autors (zīmīgi, ka pirmizrādes ažiotāžā bālas otrā plāna lomas spēlē šādiem gadījumiem ierasti galvenie personāži: komponists L. Desjatņikovs un režisors E. Nekrošus) vērsās ar lūgumu izvietot tā tekstu vairākos interneta portālos, un nu katrs, kam nav slinkums lasīt vienu no visgarlaicīgākajām lasāmvielām pasaulē – operas libretu (turklāt V. Sorokina izpildījumā) –, var ar to iepazīties. 
Patiesi Rozentāla bērnos pornogrāfiju neatrast. Stāsts vēsta par kādu vācu profesoru Aleksu Rozentālu, kurš atbēdzis no fašistiem uz PSRS, nodarbojas ar saviem eksperimentiem. Viņš no smadzeņu šūnu paraugiem cenšas dublēt (klonēt) izcilas personības. Padomju valdības pasūtījums, citējot V. Sorokinu, protams, ir "Man bija jāstrādā/ Pie masu dublēšanas programmas,/ Lai atdzimtu stahanovieši skarbi./ Bet jūs man dārgāki par miljoniem/ Viņu – vienkāršo zemes ļaužu./ Jūs – izredzētie,/ Jūs debess bērni". Rezultātā tiek radīti izcilo mūziķu Vāgnera, Verdi, Čaikovska, Musorgska un Mocarta kloni. Viņi, izbaudot politbiroja agonijas laikmetu, nonāk Krievijas 20. gadsimta 90. gadu sākuma realitātē, kurā izdzīvot spēj tikai Mocarts.
Operā attēloto var traktēt divējādi. Pirmo versiju izvirzījuši apvainotie patrioti – Krievijā, pat ja arī tajā reiz kaut kas notiek, viss tiek neglābjami sabojāts. Otru versiju aizstāv pats V. Sorokins – neko nevar radīt mākslīgi, visam jānotiek savā laikā un vietā.
Skandāls ap Rozentāla bērniem liek uzdot tieši šo jautājumu, jo mūsdienu mākslas fakta dzimšanas kņadā izdevīgumu cenšas gūt katrs, kam nav slinkums, un ar kultūru notiekošajam nav nekāda sakara. Kopā ejošo saujiņa intelektuāli nevelk, viņu pozīcija "lasījis neesmu, bet zinu" apliecina vien masīvas smadzeņu skalošanas rezultātu. (Līdzīgas deklarācijas – man ir tikai viena grāmata – Bībele – savulaik nācies dzirdēt arī no jaunatgrieztajiem Latvijas kristiešiem.) Nosēdināt viņus pie viena diskusiju galda pretim spožajam intelektuālim V. Sorokinam vai otram viņu idejiskajam ienaidniekam V. Peļevinam – nozīmētu kustības neglābjamu fiasko. Iespējams, tieši tāpēc komunikācija notiek tikai lētu piketu un akciju līmenī. Ideja par Kopā ejošajiem kā Ad Marginem produkcijas reklāmas aģentiem (pēc viņu akcijām V. Sorokina romānu tirāža četrkāršojusies) arī nav bez saviem trūkumiem, jo V. Peļevina romānus izdod ar Ad Marginem konkurējoša firma Eksmo. 
Viena no versijām par to, kāpēc ap Rozentāla bērniem sacelta tāda kņada, vēsta, ka tās patiesās iniciatores ir būvkompānijas, kas zaudējušas konkursu par iespēju veikt Lielā teātra rekonstrukciju. Miljoniem vērtais prestižais projekts Maskavas centrā bijis kārots kumosiņš, un tāpēc tagad lietā tiek likts viss, lai pārskatītu tā rezultātus. Īpatnējā pēc padomju arhetipiem būvētā nosodījuma kampaņa (darbaļaužu protesti + deputātu iejaukšanās – viņu nespēja aizliegt pat nieka operu skaidri apliecina varas kalpu reālo varu), apstāklis, ka tās centrā izvirzīta nebūt ne svarīgākā persona operas tapšanā – libretistu vārdi patiesi nav tie, ko publika atminas arī pēc simt vai divsimt gadiem –, profesionālas kritikas neesamība, ko mēģina aizstāt ar skaļu, bet patukšu zīmolu citēšanu, liek domāt, ka literārās cīņas ir tikai aizsegs kaut kam nopietnākam. Ar kultūru notiekošajam diezin vai jel kad ir bijis kas kopīgs, jo par to var sākt runāt vienīgi tad, kad vispirms kaut kas ticis izlasīts. To derētu likt aiz auss arī Latvijas visziņiem. Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  03/30/05     Spēlējam Blaumani. Vakar Valmierā sākās 3. Rūdolfa Blaumaņa teātra festivāls. No 1999. gada katru otro gadu Valmieras Drāmas teātrī tiek rādīti jaunākie R. Blaumaņa lugu iestudējumi un žūrija izvēlas labāko, kas saņem festivāla ceļojošo balvu – Rūdolfu. Līdz šim par labākajiem tika atzīti divi VDT iestudējumi – Feliksa Deiča iestudētais Ļaunais gars un Māras Ķimeles Pazudušais dēls. Šogad žūrija – Lilija Dzene, Līvija Volkova, Līga Ulberte, Arno Jundze, Benedikts Kalnačs, Anna Kuzina un Anita Upeniece – vērtēs septiņas izrādes:
- vakar rādīto Ventspils teātra Ugunī, rež. A. Krūmiņš;
- šodien pulksten 18.30 Daugavpils teātra No saldenās pudeles, rež. H. Petrockis;
- rīt pulksten 18.30 Nacionālā teātra Pazudušais dēls, rež. P. Krilovs;
- piektdien pulksten 12 VDT Aizbirušais avots, rež. F. Deičs, un pulksten 18.30 Liepājas teātra Salna pavasarī, rež. J. Bartkevičs;
- sestdien pulksten 18.30 Dailes teātra Indrāni, rež. M. Gruzdovs;
- svētdien pulksten 16 VDT Skroderdienas Silmačos, rež. O. Kroders.
Sestdien pulksten 12 konference – diskusija par Blaumaņa darbu skatuvisko interpretāciju pieredzi.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  03/31/05     
- Izstrādāts plāns Valmieras pilsdrupu teritorijas attīstībai. Valmieras pilsētas domē izveidota darba grupa vecpilsētas un pilsdrupu teritorijas attīstībai, lai apkopotu idejas teritorijas labiekārtošanai un izstrādātu projektu pieteikumus finanšu piesaistei. Pilsdrupu teritorijā ir vairākas vēsturiskās ēkas, ko būtu nepieciešams atjaunot. Valmieras pilsdrupas ir 13. gs. celtās un 1702. gadā Ziemeļu kara laikā nodedzinātās Livonijas ordeņa pils un pilsētas viduslaiku nocietinājumu paliekas. 
- Koncerts Latvijas Radio programmā Klasika. Piektdien pulksten 21 Latvijas Radio studijā un programmā Klasika dāņu pasaku meistara Hansa Kristiana Andersena 200. dzimšanas dienai veltīts profesionālā pūtēju orķestra Rīga koncerts. Skanēs Sorena Hildgarda Hansa Kristiana Andersena svīta un Roberta un Ričarda Šermanu Džungļu grāmata.
- Pretpadomju anekdošu vakars. Okupācijas muzejā piektdien pulksten 16 notiks pretpadomju anekdošu vakars, kurā aicināts ikviens interesents, lai klausītos un stāstītu anekdotes, kas bija populāras okupācijas gados kā savdabīgs pretpadomju garīgās pretošanās veids.
Vai dienai vairs nav gaismas? 
Anda Līce, rakstniece,  Diena  03/30/05     Pēdējā laikā es par to domāju bieži. Kad lasu mūsdienu rakstnieku (īpaši jauno) darbus, jūtu — sāk krēslot, kaut aiz loga ir diena. Šī sajūta ar retiem izņēmumiem pārņem, skatoties filmas (arī oskarotās). Bet vēl taču priekšpusdiena! Vai nu darbu radītāji tiešām ir pravieši, vai vienkārši ir palaiduši vaļā savus dēmonus. Pirmajā gadījumā pasaules gals ir ļoti tuvu, otrajā — tuvu ir tikai viņu gals. 
Es aizvien stiprāk ilgojos, kaut drīzāk beigtos postmodernisma laikmets. Vienkārši — ir apnicis. Esmu pat apjautājusies, vai nav kaut kas manīts un dzirdēts par nākamā laikmeta tuvošanos. Ir apriebusies urīna, izkārnījumu, spermas, vēmekļu un puņķu appoetizēšana, gremdēšanās tā sauktajā neglītā estētikā. Ir apnicis, ka mani iesaista sašķeltas apziņas vizualizētos gļukos, perversijās un vardarbībā. Ir apnicis būt par lūriķi teātra izrādēs un filmās, kurās vairs neiztiek bez seksa ainām. Ir līdz kaklam agresīvā reklāma ekrānos un uz ielu stūriem. Runāju par šo visu ar kādu dzīvesgudru cilvēku. "Šodien vīrieši agri kļūst impotenti, līdz ar to pieaug arī seksuāli neapmierinātu sieviešu skaits, tādēļ visu laiku ir vajadzīgi aizvien jauni kairinājumi un visādi aizstājēji," skanēja komentārs. Tas varētu būt viens no krēslas iemesliem. Bet vai vienīgais?
No visām pusēm mūsu apziņai uzbrūk reklāma un gatavo mūs vienai vienīgai darbībai — patērēšanai. Ēst, dzert un atkal ēst. Kad kuņģis un aknas atsakās, vajag ieņemt Galsten un Mezim forte un turpināt to pašu tālāk. Sieviete tiek aicināta nemitīgi būt gatavai piedāvāt savu miesu vīrietim, vīrietis — vienmēr būt gatavam seksam. Visi, saprotams, to nespēj, pat paklausot ikvakara Gentos reklāmai, krīt panikā un atver durvis depresijai. Viņiem nesaka, ka nav jābūt "vienmēr gatavam" kā padomju laikā pionierim. Ka dzīvē ir ļoti daudz citu jomu, kurās izlikt savu enerģiju. Ka vaļā palaisti instinkti cilvēku neatgriezeniski iztukšo un drupās pārvērš dzīvi citiem. Ka mūsu instinktus grožos tur un sargā paša cilvēka gadsimtos radītās tradīcijas. Kaut arī vienmēr ir bijuši ļaudis, kas nospļaujas uz visu, izskatās, ka šis laiks ir izjaucis līdzsvaru. 
Radošo cilvēku traģēdija ir viņu vēlmē būt pilnīgi brīviem, bet tas iespējams, tikai noliedzot jelkādas autoritātes, Dievu ieskaitot. Jo tad tu pats kļūsti visvarens. Un varenajiem, kā zināms, ne par ko nav jāuzņemas atbildība. Ja kāds šodien saka, ka viņš jūt atbildību par saviem vārdiem, uz viņu skatās kā uz nezin no kāda gadsimta iemaldījušos. Kad es noliedzu par sevi augstāka spēka esamību, tad man nekas vairs netraucē pagodināt sevi vai tādu pašu otru. It kā paradokss, taču noliegums ir iekustinājis varenu elkdievības vilni. Neprātīgu pielūdzēju pūļi seko slaveniem sportistiem, aktieriem un popmūziķiem un bieži vien viņus morāli un arī fiziski sabradā, tāpēc, ka tie neatbilst viņu priekšstatiem un prasībām. Ielūkojoties elkdievību katalogā, blakus jau zināmajām redzamas jaunas — vieni pielūdz jaunās tehnoloģijas, citi — intelektu, vēl kādi — savu ticību Dievam. 
Es lasu tikko iznākušu, ļoti talantīgi uzrakstītu grāmatu. Istabu piepilda krēsla. Vai dienai vairs nav gaismas? Aiz loga — saule un var dzirdēt pavasara soļus. Gluži fiziski sajūtu grāmatas autores eksistenciālo izmisumu. Arī es esmu to piedzīvojusi. Jo tāda ir dzīve. Bet tā nav tikai tāda. Tāpat kā nakti nomaina rīts, izmisuma dzīlēs no kādas sīkas sēkliņas aug prieks. Eksistenciālais prieks, ko spēj ierosināt putekļu deja saules staros, palāses, zvirbuļu bāršanās aiz loga, atmiņas par piedzīvotajiem saules brīžiem un ticība, ka tie atkārtosies. Tik spēcīgs un īsts ir šis prieks, ka es domās lūdzu grāmatas autori: "Apliecini to, lūdzu, apliecini!"

Introvertās mūzikas festivāla akcents — dejas viesizrāde 
Inese Lūsiņa,  Diena  03/30/05     Spilgtākais akcents 4.introvertās mūzikas festivālā Per musicam ad lucem (Ar mūziku uz gaismu) kas no 9. līdz 27.aprīlim piedāvās četras programmas Rīgā, Ventspilī, Siguldā, Ārlavā un Aizkrauklē, būs patlaban Izraēlā labākās mūsdienu deju kompānijas Vertigo uzvedums Fēniksa dzimšana, kas 22.aprīlī notiks Rīgas Cirkā. Pēc panākumiem pirmizrādē Karmiel dejas festivālā 2004.gadā uzsākta izrādes pasaules turneja. Tā tiek uzvesta gan okeāna krastā, gan tuksnesī un urbanizētā vidē, izmantojot īpašu skatuves uzbūvi, kuras uzstādīšanai zem jumta nepieciešams amfiteātris. Fēniksa dzimšanu 23.aprīlī parādīs arī Ventspils Olimpiskajā centrā. 
Vēl festivālā gaidāms kamermūzikas koncerts 26.aprīlī Rīgas Sv.Pestītāja baznīcā, kurā muzicēs Latvijā jau pazīstamais franču čellists Henrijs Demarkets. Viņš Rīgā sniedzis solokoncertu, kā arī spēlēja Rišāra Galiāno septeta sastāvā Latvijas Nacionālajā operā. Festivālā piedalīsies latviešu mākslinieki: Normunds Šnē un Rīgas kamermūziķi, vokālā grupa Putni, izskanēs Georga Pelēča Hildegardes dziesmas, gaidāmi divi pirmatskaņojumi, kā arī atsevišķs indiešu mūzikas koncerts. Festivālu organizē SO Mūzikas un mākslas atbalsta fonds, biļetes iegādājamas Biļešu servisa kasēs.

Blumberga Venēcijas izstāde redzama Rīgā 
Diena  03/31/05     Arī rīdziniekiem no 31.marta ir iespēja sajust un izzināt, kādēļ Gada lielā balva mākslā 2004 tika māksliniekam Ilmāram Blumbergam. Daļa no pērnajā gadā Venēcijā realizētās izstādes Lūgšana par redzēšanu līdz aprīļa beigām būs skatāma Rīgas galerijā. Multimediālā izstāde ietver fotogrāfijas, objektus, zīmējumus un filmu, kas bija izstādīti San Ludvico baznīcā. Sākotnējo izstādi papildina arī Blumberga Venēcijas zīmējumi un fotogrāfijas

Vēsturē...

Latvijā piemin komunistiskā genocīda upurus 
LETA  03/25/05     Apmēram 3000 cilvēku šodien bija pulcējušies Rīgā, pie Brīvības pieminekļa, lai pieminētu komunistiskā genocīda upurus.
Nolikt ziedus pie Brīvības pieminekļa bija ieradusies arī Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga, Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) un citas valsts amatpersonas, kā arī vairāki ārvalstu vēstniecību pārstāvji.
Kā savā uzrunā atgādināja prezidente, 1949.gada 25.martā tika deportēti apmēram 44 000 Latvijas iedzīvotāju.
"Mūsu tautas upuri bija necilvēcīga režīma izraudzīti, bez vainas, bez apsūdzības, bez tiesas sprieduma - bieži vien nejaušības izraudzīti - it kā bagātākie no zemniekiem," sacīja Vīķe Freiberga.
Viņa norādīja, ka genocīds pret tautu ir milzīgs noziegums pret cilvēci. Tam ir arī plašs izskaidrojums. Kā norādīja Vīķe-Freiberga, nevienam nav šaubu, ka nacistiskā Vācija īstenoja genocīdu pret ebrejiem, jo viņiem bija piespriests nāvessods jau piedzimstot tādēļ, ka viņi ir ebreji. Tomēr ANO skaidro, ka genocīds ir arī akcija, kas noved cilvēkus apstākļos, kuros viņiem ir mazas izredzes izdzīvot un tas attiecināms arī pret staļinistiskā režīma īstenotajām represijām pret Latvijas iedzīvotājiem.
Valsts prezidente stāstīja, ka Rietumos arī izglītotu cilvēku starpā nākas dzirdēt, ka starp Staļina un Hitlera noziegumiem ir atšķirība, jo Staļina īstenotās represijas bijušas ekonomiski pamatotas.
"Var jau būt, ka tad, ja zemniekam bija divas govis, nevis viena, viņam bija lielāka iespēja tikt izsūtītam. Tomēr skaidrs, ka deportācijas bija nolūks aizvest latviešus prom no savām mājām, lai atbrīvotu vietu iebraucējiem," sacīja Vīķe-Freiberga.
Viņa uzsvēra, ka vēl daudz paveicams, lai pilnīgi aprakstītu un dokumentētu notikušo un "pierādītu pasaulei cik lieli noziegumi pastrādāti uz mūsu zemes".
"Tagad mēs dzīvojam citā pasaulē un citā Eiropā. Mums jāgādā, lai mūsu vēsture kļūtu par visas Eiropas vēsturi, lai mūsu ciešanas kļūtu par visas Eiropas ciešanām," sacīja Valts prezidente. 

Latvija, kurā visi gribētu atgriezties 
Visvaldis Lācis, publicists,  Diena  03/27/05     Latviešu milzīgam vairākumam bailes no komunistu terora bija galvenais iemesls, kas viņus aizdzina svešumā
Rīgas pilsētas domnieka profesora Jāņa Freimaņa presē paustais ierosinājums atcelt tiesības uz dubulto pilsonību trimdas latviešiem mudinājis publicistu Visvaldi Lāci dalīties savās pārdomās par motīviem, kāpēc daudzi latvieši Otrā pasaules kara beigu posmā atstāja Latviju, un par dzīvi šodienas Latvijā
Pagājis krietns laika sprīdis, kopš Tautas partijas domnieks Rīgas pils ētas domē profesors Dr.chem. Jānis Freimanis nāca klajā presē ar ierosinājumu atcelt ties ības uz dubulto pilsonību trimdas latviešiem. Latvijas laikrakstos un žurnālos J.Freimaņa raksts nav guvis plašu atbalsojumu. No trimdas latviešiem, šķiet, vienīgais, kas atsaucies un publicējis rakstu par šo ierosinājumu, ir bijis nu jau daudzus gadus tēvzemē pavadījušais Dr.Valters Nollendorfs. Trimdas laikrakstos J.Freimaņa priekšlikums ir biežāk apskatīts un vērtēts. Es esmu saņēmis vairākas vēstules no saviem draugiem ārlatviešiem, kurās ir pausta nesapratne, kādēļ par J.Freimaņ a rakstu klusē latviešu inteliģence un neizsaka savu viedokli.
Dubultpilsonības paturēšanu vai atcelšanu var apstrīdēt kā šeit, tā ārzemēs. Taču, manuprāt, daži J.Freimaņa izteicieni par emigrācijas motīviem Otrā pasaules kara beigu posmā ir ļoti aizskaroši, apvainojoši un nepatiesi ne tikai attiecībā uz ārzemju latviešiem. J.Freimanis pieļauj tādu kļūdu virkni latviešu tautas XX gadsimteņa vēstures izskaidrojumā, kas ne tuvu neatbilst īstenībai, un faktiski, runājot tautā pieņemtā valodā, iespļauj sejā visiem tiem, kuri vācu okupācijas laika beigu periodā  atstāja Latviju, lai glābtu kailo dzīvību. Tādēļ neatkarīgi no viņa ierosinājuma turpmākās virzības un ietekmes es nevēlos klusēt, un tieši šie izteicieni ir piespieduši mani tvert rokā pildspalvu pretrakstam.
J.Freimanis, cilvēks, kas savu rakstu parakstījis kā akadēmiķis, tātad izglītots cilvēks, kā gandrīz divsimt tūkstošu bēgļu bēgšanas iemeslu min ekonomiku, norādīdams, ka bēgļi tēvzemi pametuši tādēļ, lai meklētu un atrastu labākus dzīves apstākļus un nodrošinātu sev materiālo labklājību svešumā. Minēsim šeit dažus no piemēriem, ar kuriem viņš mēģina savu "vēsturisko atradumu" pierādīt. 1. Bēgšana no drošas nāves 1944.gadā vai labprātīga aizbraukšana labākas ekonomiskas eksistences dēļ? Cēls upuris nākamās brīvās Latvijas labā vai tikai pazušana no vietas, kas varēja sagādāt diskomfortu? 2. Tātad ekonomiskie faktori ir pirmie, kas nežēlīgi grauj mītu par 1944.gada emigrantu kādreizējā m vēlmēm sevi saglabāt nākamajai Latvijai. 3. Nav ko glorificēt latviešu ekonomisko emigrāciju uz rietumiem 1944.gadā. 4. Ko tad, ja rietumu latvieši nav mūsu tautas ekskluzīvā daļ a, bet pašos pamatos tāda pati kategorija kā ekonomiskie emigranti citās valstīs?
Šo rindu autors 1944.gada nogalē atradās Tornovas pilsētā vāciešu ieņemtajā Polijas apgabalā. 15.latviešu divīzijas rezerves vienībās jeb t.s. būvpulkos kopsummā mēs bijām kādi desmit tūkstoši latviešu karavīru. Mēs nebijām brīvprātīgi izvēlēju šies sev tādu likteni, tādu apmešanās vietu. Kara viesuļi un divu tirānisko sveš o varu sadursmes vētras bija mūs aizsviedušas turp. Mēs bijām slikti apģērbti un apauti, mēs salām vāciešu dotajos kokvilnas auduma svārkos un mētelīšos. Ārpus Tornovas pilsētas novietoto bataljonu karavīri novembrī un decembrī gulēja teltīs uz plānas salmu k ārtiņas, bet bieži pat uz kailas zemes. Viena plāna sedziņa nespēja mūs sasildīt. Arī pilsētā esošajiem neklājās daudz labāk. Daži bataljoni apdzīvoja neapkurināmus kazarmju zirgu staļļus, citi dzīvoja neapkurināmās lielās vieglmetāla hallēs. Mūs baroja ar šķidrām runkuļu un biešu zupām, ikdienas maizes deva bija maza. Izsalkums s āka mūs mocīt kā kādus cietumniekus. No vāja uztura un saaukstēšanās daudzi saslima. Naktīs pat jauni, spēcīgi puiši drusku zem divdesmit gadu vecuma pēc pāris stundu miega sāka skriet ārā, lai urinētu. Mēs gulējām sačokurojušies līkumos, lai kaut cik glābtos no aukstuma un varētu aizmigt. Bija tādi, kas nevarēja aizmigt, tie staigāja ārpus telpām vai telpu nomalēs raudādami, jo neredzēja izeju no šiem bēdīgajiem apstāk ļiem.
1944.gada 18.novembrī Tornovas katedrālē notika valsts svētku dievkalpojums. Mēs saspiedāmies katedrālē kā sardīnes bundžiņā, klausījāmies kāda jauna virsnieka svētrunā. Es nekad neesmu savā itin garajā mūžā dzirdējis mū su valsts himnu Dievs, svētī Latviju izskanam tik vareni kā patiesu lūgšanu. Mēs, šo dziesmu dziedot, domājām par ienaidnieka varā nokļuvušo dzimteni, par savējiem, sievām, māsām, brāļiem, kas bija atrauti no mums un par kuru likteni tobrīd vairākums no mums neko nezināja. Mēs izdziedājām savas sāpes par Latviju. Neviens no mums nekad nevienā sarunā, nevienā teikumā neizsacīja prieku, ka mēs atrodamies pašlaik tieši kaujas uguns neskartā apvidū, ka mēs varbūt paliksim dzīvi un pēc kara kaut svešatnē dzīvosim daudz labākos materiālos apstākļos nekā kādreiz Latvijā. Nē un vēlreiz nē! Tādu vārdu par nākotnes labumiem bez Latvijas mūsu sarunās nebija! Mēs nezinājām, kas ar mums notiks, bet vairums mūsu sarunu grozījās par to, kā Latvija varētu kļūt brīva latviešu tautas valsts vēlreiz un kā, kādā veidā mēs varētu tajā atgriezties. Ja tas būtu nepieciešams, tad, protams, atgriezties ar cīņu. Tikai tāda mērķa dēļ mēs pacietām vācu kara svārkus.
1944.gada pēdējās dienās man, tāpat kā nedaudziem citiem karavīriem Vācijā, radās iespēja brīvprātīgi atgriezties Latvijā. Pēc  īsa atvaļinājuma pie mātes un māsas Kurzemē, Lībagu pagastā, es nolēmu atpakaļ uz Vāczemi nebraukt un aizgāju uz 19.divīziju. Trīs mēnešu kaujās, piedaloties divās Kurzemes lielkaujās, man palaimējās. Marta beigās 1945.gadā mani viegli ievainoja pie Remtes. Kurzemes frontes kapitulācijas dienā es biju Talsos, kara lazaretē. Kurzemē, sākot no 1944.gada oktobra līdz pat kara pēdējām dienām, smagāk ievainotos latviešu karavīrus evakuēja uz kara slimnī cām Vācijā, jo, ārstējot tos Kurzemē, visiem ievainotajiem vairs vietas slimnīcās nepietiktu. Tātad, ja krievu reaktīvā mīnmetēja šķemba būtu mani ievainojusi nopietnāk, smagāk, es pēc J.Freimaņa kategorijas būtu "ekonomiskais bēglis".
Toties, ja es neb ūtu atbraucis uz Kurzemi un būtu palicis dzīvs, būvpulkiem garos, nemitīgos pārgājienos sasniedzot rietumu sabiedroto armiju frontes līnijas, viņš mani arī būtu ieskaitījis "ekonomisko bēgļu" kategorijā. Vā cijā vēl gan varēja izveidoties mana likteņa trešais variants. 15.divīzija atkāpjoties visu laiku karoja arjergarda kaujās un laužoties ārā no viena ielenkuma, lai tūlīt nonāktu citā, bija cietusi smagus zaudējumus. Kauju gaitā tādēļ 15.divīziju dažreiz papildināja ar gados jaunākiem karavīriem no būvpulkiem. Divdesmitgadīgais Visvaldis Lācis tāpēc, iespējams, būtu nonācis 15.divīzijas pulku rindās. Šīs kaujas no divīzijas prasīja ārkārtīgi daudz upuru. 1945.gada janvāra beigās, kad sākās padomju armijas lieluzbrukums Vācijai no Vislas, līdz kara pēd ējai dienai 15.divīzijā no 18 000 karavīru bija palikuši tikai nepilni 9000. Ja nu es būtu bijis starp tiem laimīgajiem, tad atbilstoši J.Freimaņa apgalvojumam es būtu starp 9000 15.divīzijas "ekonomiskajiem bēg ļiem".
Vienai daļai no šiem "ekonomiskajiem bēgļiem" atkāpšanās gaitās liktenis bija ļoti traģisks. Kādu bez ieročiem ejošu būvpulka bataljonu naktī apsteidza krievu tanku avangarda smaile. Kaut arī bez ieročiem esošie latviešu karavīri padevās bez cīņas, dažus simtus no viņiem krievi tūdaļ apšāva. Pie Fledebornas krievi ielenca un sagūstīja ap 400 15.divīzijas karavīru. Viņus sadzina kādā šķūnī un pēc tam pa atsevišķām grupiņām izveda no šķūņa un visus nošāva. Šiem nelaim īgajiem vairs neizdevās "labprātīga aizbraukšana labākas ekonomiskas eksistences dēļ".
Tūkstošiem dzīvi palikušajiem — gan privātpersonām, gan karavīriem — lielgabalu granātu un aviobumbu sprādzienu apklušana un kailās dzīvības saglabāšana Rietumu sabiedroto ieņemtajos Vācijas apgabalos tik un tā neatnesa visā viņu atlikušajā dzīves posmā pilnīgu prieku un laimi. Rietumzemju trimdā iegūtā materiāl ā labklājība daudziem nevarēja atdot to, kas neglābjami bija gājis zudumā — m īlestību uz un no saviem vistuvākajiem — bērniem, sievām, vīriem, vecākiem, brāļiem, māsām, kas bija palikuši tēvzemē. Lasot J.Freimaņa rakstu, man tā vien šķiet, ka viņa vārdu straume plūst kā auksts pavasara atkušņa ledus upē un tādas jūtas kā mīlestību viņš vispār nesaprot, vismaz attiecībā uz latviešu bēgļiem ne.
Abu pakāpju Dzelzs krusta kavalieris kapteinis Ēvalds Vērsāns kara pēdējā dienā atradās Kurzemē. Kopā ar dažiem kara biedriem viņš slē pās mežos. Savā atmiņu stāstījumā Vērsāns vēsta: "Augusta sākums. Tuvojas rudens un ziema, mūsu cerības attālinās un pavisam zūd. Nolemjam nokļūt Rietumos, izmantojot rudens naktis kustībai un kartupeļu laukus uztura sagādei. Citu cilvēku uzupurēšanās rezultātā tiekam pie privātiem vasaras uzvalkiem (lietotiem), dažām kastītēm sērkociņu un krietna maisiņa sāls katram. Nekādu mums noderīgu karšu, pat ne kompasu nespējam iegūt. Vienīgais orientieris paliek polārzvaigzne. Vispārējais virziens uz rietumiem. Sākam četri." 1944.gada 18.novembrī (kāda br īnišķīga sagadīšanās) kapteinis Vērsāns ar vēl vienu no grupas biedriem, leitnantu J.Pogenbergu, pārrāpjoties pāri kādam kanālam pa saspridzināta tilta balstiem, ierauga uzrakstu "Angļu zona". Viņš raksta: "Mēs esam pusdzīvi, utu noēsti, netīrumiem aplipuši, bet pistoles vēl kabatā, tās ne vienu reizi vien glāba mūsu dzīvības." Šo unikālo varoņdarbu, šķiet, Otrā pasaules kara pēcvēsturē vienīgo, Ē.Vērsāns veica, lai Rietumu armiju zonā satiktu savu dzīvesbiedri un bērnus, par kuriem viņš zināja, ka tie tur atrodas pēc aizbraukšanas no Latvijas. Taču viņa sieva, uzzinājusi, ka aprīļa beigās Vērsāns ar t.s. Rusmaņa kaujas grupu nosūtīts uz Kurzemi, bija pieteikusies mājup braukšanai pie padomju repatriācijas komisijas un kopā ar bērniem aizbraukusi tūdaļ pēc kara beigām uz Latviju, cerot kādreiz vēl satikt savu vīru un bērnu tēvu. Tādu traģēdiju trimdinieku vidū bija tūkstošiem. Vē rsāna kara biedri trimdas latviešu izdevumos raksta, ka Vērsāns, uzzinājis par savas ģimenes zudumu, nekad īsti laimīgs nav juties. Latviešu tautas parunu krājumā mēs varam atrast teikumu: "Naudā  laime nav atrodama." Liekas, ka J.Freimanis šo parunu nezina.
Latviešu milzīgam vairākumam, vienalga, vai viņi dzīvoja Latvijā vai ārpus tās, bailes no komunistu terora bija galvenais iemesls, kas viņus aizdzina svešumā. Bailes bija pamatotas, jo pēc vācu karaspēka ienākšanas Rīgā Valsts paraugtipogrāfijā atrada iespiestas veidlapas, kas norādīja, ka pirmajam izsūtīšanas vilnim 1941.gada jūnijā drīz vien būtu sekojis vēl niknāks, bangojošāks otrais vilnis. 
Nekādus materiālus labumus vispār ārpus Latvijas nevarēja meklēt un nemeklēja labākie baltu filologi Anna Ābele, Velta Rūķe–Draviņa, Jānis Bičolis, Jānis Rudzītis, Aleksis Kalniņš, Irma Cēbere un pati pirmā baltu filoloģijas doktore Zenta Mauriņa. Visi viņi devās trimdā, lai gan zināja, ka dienišķo maizi pelnīt ar spožajām dzimtās valodas zināšanām trimdas zemēs, kurās viņi nonāks, būs neiespējami vai ļoti grūti. Tieši otrādi, kā norāda filoloģe Austra Šlesere, piemēram, Zenta Mauriņa, kuru dzimtenē vajāja arī vācu gestapo, "uzņēmās neiedom ājamas fiziskās grūtības, cerēdama brīvībā paturēt iespējas kopt īstās patiesības un kultūras vērtības, kas tagad pamazām atgriežas latviešu tautas kultūrā". Iemīļoto maizes darbu profesionālā teātrī turpināt uz skatuves grī das svešumā necerēja 1944.gadā bēgļu gaitās devušies pāri par pussimt izcilu teātru režisoru, aktieru, dekoratoru. Kopumā trimdā patvērumu meklēja ap 60% Nacionālā  teātra, 25% Dailes teātra un 25—50% provinces teātru mākslinieku. Patvēruma zemēs vi ņi ar lielu entuziasmu un pašatdevi dibināja pašdarbības teātru grupas. Pēc bieži vien smagām darba stundām viņi veltīja sevi skatuves darbam, neprasot par to samaksu, bet spirdzinot ar latviski teiktiem vārdiem visas trimdinieku paaudzes. Jaunradīti dramaturģijas darbi vēl veicināja latviešu tautas kop īgā kultūras mantojuma izaugsmi.
Es nepiekrītu arī citam J.Freimaņa spriedumam: "Trimda taču nozīmē to, ka no tās atgriežas, kad spaidi zuduši." Daudzu trimdas latviešu un arī manā skatījumā Latvijā vēl valda apstākļi, kurus var dēvēt par spaidiem. Un šo spaidīgo apstākļu nenovēršanā sava daļa vainas neapšaubāmi jāuzņ emas arī tai partijai, kuru pārstāv J.Freimanis — Tautas partijai. Pieminēsim šos apstā kļus. Ko gan Latvijā varētu darīt trimdinieku vidējā vai jaunākā paaudze, ja tā šodien atgrieztos? Latvijas laikrakstos lasāms, ka Lielbritānijā un Īrijā vien pašlaik strādā pāri par 20 tūkstošiem latviešu, kuri vai nu nevar atrast darbu Latvijā , vai arī uzskata darba algu par pārāk mazu. Ja nu šeit J.Freimanis man atbildētu, ka š o latviešu vidū lielākā daļa ir nekvalificētu strādnieku, tad arī tā nebūs patiesība, jo starp viņiem ir arī cilvēki ar universitātes diplomu.
Latviešu trimdiniekus ārzemēs, sevišķi ASV, Kanādā, Austr ālijā, sauc par profesoru nāciju, jo universitāšu mācībspēku un universitāti beigušo skaita ziņā latvieši šajās valstīs ir vai nu pašā pirmajā vietā, vai arī otrajā vietā aiz ebrejiem. Taču ārlatviešu zinātniekiem, vienalga, kuras paaudzes, mēs nevaram pārmest, ka viņi nesteidzas atgriezties Latvijā. Jo zinātnes visās nozarēs "spaidu" Latvijā ir ļoti daudz. Zinātnieks, ja viņš vai viņa grib būt starptautiska mēroga zin ātnieks, nevar strādāt savā tēvzemē, ja zinātniskais aprīkojums, kas ir viņ a rīcībā, stāv uz vietas, nekustīgs. Ja tas tā ir, tad atsaukties uz zinātnieka patriotisma jūtu trūkumu vien nedrīkst. Ja nu šo rindu autors lasa avīzēs, ka Latvijas valsts zinātnei atvēl vismazākos līdzekļus ne tik vien starp ES valstīm, bet Eiropā vispār, pārsniedzot zinātnes finansējuma ziņā tikai Albāniju, tad jāpiebilst šeit klāt vēl kāds salīdzinājums. Ik gadu jaunas ārzemju literatūras iegādei mūsu Akadēmiskā bibliotēka saņem Ls 23 000, bet tas ir piliens jūrā, saka akadēmiķis J.Stradiņš, norādot, ka Igaunijā līdzīga akadēmiskā bibliotēka saņem deviņ as reizes vairāk, Lietuvā līdzīga bibliotēka — desmit reižu vairāk. Ar līdzīgiem negatīviem salīdzinājumiem par zinātnes apzinātu degradāciju Latvijā es varētu pierakstīt te vairākas lappuses. Taču pietiek! Akadēmiķis J.Freimanis, sēžot Rīgas domē, nav parūpējies par to, lai Rīgas ostas pārvaldnieks nesaņemtu kā mēnešalgu 11 000 latu, citreiz 9000 latu, lai Rīgas domes domnieki par pāris vai nedaudz vairāk sē dēm ostas valdē vai padomē (vienalga, kā tā sauc), nesaņemtu 3000 latu, kas ir nesalīdzināmi vairāk par augstskolu profesoru, docentu un zinātnisko pētījumu līdzstrādnieku algām. Novērsiet šos spaidus (Tautas partijas vīrs divreiz ir bijis Latvijas valdības priekšgalā), un profesoru nācijas dažādu paaudžu zinātnieki tad varēs un vēlēsies atgriezties savā tēvzemē.
J.Freimaņa spalvai pieder arī šāds teikums: "Vai šie divi krēsli (domāta dubultpilsonība) pat ir pelnīti..." Jā, ir pelnīti, es atbildu. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka ārlatvieši savās mītnes zemēs gandrīz pusgadsimta laikā diplomātijas un starptautisko tiesību jomā ir panākuši ārkārtīgi daudz politikas laukā. Politiskās cīņas garīgajā frontē viņi ir sasnieguši to, ko starptautisko tiesību vēsturē sauc par unikālu gadījumu. Proti, nemitīgi urdot pasaules valstu sabiedrisko domu, izsviesti no vienas valsts kancelejas ārā, viņi ir atkārtoti gājuši iekšā pa citām durvīm, vienmēr un visur atgādinājuši pasaules lielvarām mūsu tautai nodarīto pārestību, viņi, brīvi un lepni vienlaikus būdami, ir panākuši, ka Latvijas valsts tiesiskā kontinuitāte lielākajā daļā pasaules valstu nekad netika apšaubīta. Arī tas, ka pašlaik mēs esam drošībā pret strāvām un negaisiem zem NATO lietussarga ir arī viņu nopelns.
Ir vēl arī kādi citi "spaidi", kuru dēļ diezgan liela ārlatviešu daļa nevēlas atgriezties. Mani diezgan bieži un regulāri apciemo bijušies skolas biedri, kora biedri, kā arī pazīstami vai nepazīstami ārzemju latvieši. Un nereti es dzirdu viņus sakām, ka viņi negrib pārcelties uz pastāvīgu dzīvi Latvijā tādēļ, ka viņi, pieraduši pie Latvijas pirmās republikas latviskās gaisotnes, nejūtas kā savā zemē, kad viņiem šeit jārunā krieviski. Jūs, visas tā saucamās nacionālās partijas, kas vismaz sevi tā mīl dēvēt, taču ar savām deputātu balsīm esat pieņēmuši tādus likumus, kas šo kādreizējo latvisko gaisotni ir saspieduši tik plānu, ka latvietis dažkārt ir spiests savā zemē justies kā ārzemnieks. Jūs, piemēram, esat pieņē muši likumu par valsts valodu, kas pieļauj tādu situāciju, ka Saeimas deputāts Bekasovs TV kameras priekšā runādams latviski, stostās, stostās, meklēdams vārdus latviešu valodā, un, nevarēdams tos atrast, izgrūž — ja ņe narušil zakona. (es neesmu pārkāpis likumu.) Likumdevējs valsts augstākā likumdošanas iestādē nevar valsts valodā atrast vārdus "pārkāpts" un "likums"! Unikāla parādība ES valstu parlamentos! Kā redzat, Jāni Freimani, ja priekš jums it kā neredzami "spaidi" ir zuduši, tad citiem latviešiem gan Latvijā, gan ārvalst īs spaidi ir jūtami un redzami.
Es nepiekrītu arī kādai citai J.Freimaņa izvirzītai tēzei: "Tātad mūsu dubultpilsoņiem tīri morāliski šeit nav piemērojamas lielākas dubultas tiesības amatu ziņā." Presē bija lasāms, ka šī likumprojekta bulta it kā esot pavērsta pret SAB vadītāju, toreiz vēl Lielbritānijas pilsoni un Latvijas pilsoni Kažociņu. Runāsim skaidru valodu bez diplomātiskām novirzēm. Es uzskatu, ka Latvijas valsts drošībai par labu nāk tas, ka SAB priekšgalā ir mūsu pašreizējo sabiedroto NATO — Lielbritānijas armijas virsnieks un ka Latvijas nedro šību veicina tas, ka Latvijas Saeimā ir deputāts Martijans Bekasovs, kurš beidzis PSRS Iekšlietu ministrijas Kaļiņingradas speciālo milicijas vidusskolu un pēc tam Minskas augstāko PSRS Iekšlietu ministrijas augstskolu, tas ir, augstskolu, kurā sagatavoja un apmācīja virsniekus, kas bija gatavi darīt visu, lai varmācīgi apspiestu katru, kas kaut ko darītu, lai sabruktu PSRS. Es skaidri zinu arī, ka tādam salīdzinājumam piekrīt daudz latviešu.
Pilsonību ārlatvieši ir nopelnījuši arī lielās tēvzemes mīlestības dēļ. Austrālijā, Kanādā, Vācijā, Zviedrijā, Beļģijā es esmu saticis visdažād āko sociālo slāņu pārstāvjus, no jumiķa vai atslēdznieka līdz profesoram un bagātas firmas īpašniekam. Es esmu dzīvojis viņu mājās un bijis viņu tuvinieku lokā. Visapkārt ap viņiem valdīja Latvija — valodā, kultūrā, tikumos, priekš metos ap viņiem. Atslēdznieks Valdis Tikiņš dzīvo pēc sievas nāves viens savā se šu istabu mājā. Man no Kanādas prombraucot, viņš piezvanīja, man vēl Toronto esot, un ar skaidri sajūtamām sāpēm balsī, zinādams, ka es atgriezīšos viņa dzimtajā Madonas novadā, teica: "Visvaldi, pasveicini no manis Ļaudonu." Katra liela mīlestība ir jāatalgo, kaut arī viņi to nemaz neprasītu.
Jums nav taisnība, Jāni Freimani, kad jūs sakāt, ka materiālas dabas apsvērumi ir bijuši tie, kas trimdas latviešiem neļāva braukt atpakaļ uz Latviju. Ka tas tā nav, to ir pierādījuši daudzi trimdas latviešu zinātnieki. Viņi ir vienmēr palikuši uzticī gi Latvijas valsts atjaunošanas ideālam kā vārdos, tā arī darbos. Tā LU fizikas profesors Fricis Gulbis, kļuvis par Makmāstera universitātes profesoru Hamiltonā Kanādā, stipri turējās pie dzimtās zemes un tautas. F.Gulbja pirmais darbs, nonākot salīdzinoši labos apstākļos Kanādā, bija sakrāt ceļa naudu atpakaļ braukšanai uz Latviju. Jau vienā no pirmajām tautiešu sanāksmēm viņš teica "likt tautiešiem pie sirds tūdaļ sākt līdzekļu krāšanu atceļam uz Latviju".
Kļūdains ir J.Freimaņa apgalvojums, ka "latviešu tauta saglabājās un izdzīvoja no tiem, kuri palika, un nekādi ne no tiem, kas savu zemi pametuši paši".
2001.gada maijā es ierados Latviešu centrā Toronto. Pretī pa gaiteni uz sākumskolas mācībām man ņipri nāca maza, gadus sešus septiņus veca meitenī te. Aiz viņas soļoja meitenītes vecāki, pēc izskata ne vairāk kā 30 gadu veci. Es meitenīti iztaujāju. Tīrā, pareizā latviešu valodā, bez aizķeršanās vi ņa man pastāstīja, kā viņu sauc un kādēļ tai dienā viņa tur atn ākusi. Dārga un mīlestības apvīta pret savu tautu ir tā cena, ko trimdas latvieši maksāja un maksā, lai citu tautu miljonu jūrā nu jau varbūt trešajā vai ceturtajā paaudzē saglabātu latvietības saliņu ģimenē. Tie ir brīvā laika zudumi, mazgulētas rīta stundas, fiziskā un garīgā enerģija un arī naudas resursi, lai trimdā  nezustu latviešu valoda un augtu jauni mūsu tautas aizstāvji.
Pēdējā ASV Latviešu jaunatnes kongresā no Latvijas uzaicināja ansambli Prāta vētra. Renārs Kaupers iznāca priekšā un uzrunāja kongresa delegātus angliski. Zālē radās sašutums, bija dzirdami kliedzieni — mēs esam latvieši. Iznāk tā, ka, lai gan ASV latviešu jaunatnē ir daudz tādu, kas angļu valodu pārvalda labāk nekā latviešu valodu, viņu piederības izjūta latviešu tautai ir stiprāka nekā vienam otram Latvijā.
No 1941.gada jū nijā izvesto ešelonu vagona bija izmesta kāda zīmīte. To atrada netālu no Līksnas stacijas. Tajā bija rakstīts: "Mēs tūkstoši aizbraucam. Bet tauta nezudīs un tēvzeme neaizies post ā, ja palikušie ziedosies un tautas intereses stādīs augstāk par savām personiskajām interesēm. Gādājiet, lai tā būtu tāda, ka mums būtu prieks tajā atgriezties." Mūsdienu Latvijas politiķi nav gribējuši vai mācējuši sekot šim aicinājumam, nav gādājuši, lai Latvija būtu tāda, kurā visi latvieši gribētu atgriezties. 
             
Katram sava Latvijas vēsture
Nils Muižnieks, Dr. Polit., bij. integrācijas ministrs,  DELFI  03/29/05     Vēsture kļūst par „karstāko” tēmu Latvijas dienas kārtībā. Nav norimušas kaislības ap 16. martu un latviešu leģionāriem, kad jau sākas ažiotāža ap 9. maiju un II. Pasaules kara beigu 50. gadadienu. Šķiet, ka gājieni un „pretpiketi” par notikumiem, kas risinājās sen, katru gadu pulcē arvien vairāk cilvēku. Vēsturnieki drudžaini ražo jaunas vēstures grāmatas, kas izraisa asus strīdus. Pagātne turpina mūs šķelt. 
Kas kavē kopīgas vēstures izpratnes nostiprināšanos? Visizplatītākā atbilde, īpaši latviešu vidū, ir šāda: viena sabiedrības daļa turpina dzīvot padomju stereotipu varā. Šie stereotipi tiek atražoti medijos (īpaši Krievijas televīzijā un vietējā krievvalodīgajā presē), atsevišķās grāmatās un ģimenes lokā. Manuprāt, šī atbilde ir lielā mērā pareiza, taču mani reizēm moka šaubas par to, cik pievilcīga ir tā Latvijas vēstures interpretācija, ko parasti piedāvājam „patērētājam”, kas nav jau „savējais”. 
Ko lai domā krievs, kas vēlas naturalizēties un identificēties ar Latviju, ja par Latvijas simbolu un paraugu tiek nostādīts, piemēram, Kārlis Ulmanis, kas ne vien dibināja Latvijas valsti, bet arī likvidēja demokrātiju un maz darīja, lai aizstāvētu Latvijas neatkarību? Vai varēsim jebkad iestāstīt kādas citas Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonim, ka varoņi bija tie latvieši, kas tika piespiedu kārtā mobilizēti sveša diktatora armijā, lai karotu pret cita diktatora armiju? Ar kādām personībām savā vēsturē lai lepojas latviešu jaunietis, kas ir ne vien savas valsts patriots, bet arī pārliecināts demokrāts? 
Dažādās auditorijās esmu uzdevis jautājumu: „Kurām personībām Latvijas vēsturē ir vislielākie nopelni demokrātijas nostiprināšanā?” Reakcija parasti ir neērts klusums. Izrādās, ka esam būvējuši demokrātiju un tiesisku valsti bez demokrātiem. Latvijas etniski daudzveidīgajā sabiedrībā esam allaž spējuši saticīgi sadzīvot, bet nevienam par to nav nekādu nopelnu. 
Šādu personību trūkst mūsu vēsturiskajā apziņā, jo maz ir darīts, lai tās apzinātu un popularizētu. Pirmskara Latvijā, kā arī pēckara trimdā vēsturnieki lika akcentu uz nacionālo ideju – kā veidojās nacionālā pašapziņa, kā dzima, īstenojās un tika uzturēta Latvijas valstiskuma ideja. Tagad vēstures skolotāji akcentu liek galvenokārt uz strīdīgajiem jautājumiem, bet vēsturnieki - uz tādu jautājumu izpēti, kas agrāk nebija iespējami arhīva materiālu nepieejamības dēļ. 
Gandrīz nemaz nav pētītas Latvijas demokrātiskās tradīcijas, Latvijas demokrāti pirmskara Latvijā, okupāciju laikā, mūsdienās. Varbūt es maldos, bet vienīgie izņēmumi, kas man nāk prātā, ir Ādolfa Šildes trimdā izdotā grāmata „Valstsvīri un demokrāti” un Inetas Ziemeles redakcijā tapusī „Cilvēktiesības Latvijā un pasaulē”. 
Manuprāt, būtisku ieguldījumu sabiedrības konsolidācijā var dot diskusija par Latvijas demokrātijas tradīcijām, par izcilām personībām (latviešiem, ebrejiem, baltvāciešiem, krieviem u.c.), kas ar savu darbu stiprinājuši demokrātiju un likuma varu, kas pret vairākumu aizstāvējuši mazākuma viedokli. 
Latvijas vēstures skolotāju biedrība sāk īstenot projektu, kurā paredzēts apspriest Latvijas demokrātijas personības un sagatavot attiecīgus mācību materiālus. Paredzams, ka būs pretestība un kritika, ka tiek radīta kaut kāda elitāra vai patiesībai neatbilstoša „mitoloģija”. Tikai godīgs, līdzsvarots un profesionāls darbs spēs šādu kritiku novērst. Attīstoties diskusijām par mūsu pagātni, jācer, ka arī Prezidentes vēsturnieku komisija un pārējā vēsturnieku saime, bet jo īpaši masu saziņas līdzekļi aktīvāk meklēs, atradīs un popularizēs tās vēstures personības, kas var vienot visus demokrātiski tendētus cilvēkus Latvijā, neskatoties uz tautību, reliģisko piederību vai dzimto valodu. 
Meklēs un godinās Latvijas lielākos demokrātus
LETA 03/30/05    Lai veicinātu sabiedrības saliedētību un iecietību, nolemts godināt ievērojamas Latvijas personības, kuras 20.gadsimta gaitā iestājušās par demokrātijas vērtībām mūsu valstī. 
Trešdien Latvijas Vēstures muzeja telpās Latvijas Vēstures skolotāju biedrība un bijušais sabiedrības integrācijas lietu ministrs Nils Muižnieks (LPP) iepazīstināja ar projektu "Personības Latvijas demokrātijā". Projekta mērķis ir veicināt saliedētas, uz kopīgām vērtībām balstītas sabiedrības veidošanos Latvijā. 
"Jebkura sevi cienoša valsts zina savus demokrātijas pamatlicējus un viņus popularizē gan savas tautas vidū, gan uz ārpusi," sacīja Muižnieks. 
Jūnijā tiks organizēta konference un izdota grāmata par nozīmīgām personībām Latvijas demokrātijas, iecietības un tiesiskuma principu attīstīšanā un iedzīvināšanā. Izdevums iecerēts kā mācību līdzeklis vēstures, civilzinību un audzināšanas stundām. Grāmatu izdos latviešu un krievu valodā. 
Projekta ''Personības Latvijas demokrātijā'' īstenošanai nodibināta ekspertu padome, kurā darbojas Latvijā pazīstamas personas - vēsturnieki Leo Dribins un Aivars Stranga, sociologs Vladislavs Volkovs, pedagoģes Aija Kļaviņa un Ilze Šenberga, cilvēktiesību eksperts Nils Muižnieks, Latvijas Kultūras akadēmijas dekāns Juris Goldmanis, laikraksta "Diena" redaktors Pauls Raudseps, AS "Aizkraukles banka" valdes loceklis Oļegs Fiļs. 
Raksturojot projekta mērķi, Muižnieks atzina, ka galvenais ir atrast personības 20.gadsimta Latvijas vēsturē, kas politiski un vēsturiski izšķirošos brīžos izdarījuši izvēli par labu demokrātijai. Ekspertu padome izstrādās kritērijus, pēc kuriem tiks atlasīti valsts lielākie demokrāti dažādos 20.gadsimta vēstures posmos - pirmskara Latvijā, okupācijas laikā un kopš Atmodas. 
"Kā tas var būt, ka mums ir bijusi demokrātija, bet nav demokrātu, ir bijusi iecietīga sabiedrība, bet nevienam par to nav nopelni. Kā tas var būt, ka mums ir likuma vara, bet neviens nav aizstāvējis likuma varu pret patvaļu," - lai atrastu un izceltu šīs personības, Muižnieks cer rosināt jauniešu un sabiedrības kopumā diskusiju. 
Pēc Muižnieka domām, 20.gadsimta vēsture šķel Latvijas sabiedrību, to pierāda gan aptaujas, gan sabiedriskās diskusijas par Latviešu leģionu un 9.maiju. Tādēļ svarīgi atrast tos cilvēkus, kas aizstāvējuši demokrātiskās vērtības, tādējādi vienojot sabiedrību. 
"Tikai demokrātija var mūs vienot," uzskata Muižnieks. "Nacionālā ideja var vienot latviešus, bet atgrūst citu sabiedrības daļu. Mūsu vēsturē ir izcili ebreji, vācieši, latvieši un, cerams, atradīsim arī izcilas krievu personības, kas veicinājušas Latvijas demokrātiju". 
Eksperti esot vienisprātis, ka starp pirmskara Latvijas lielākajiem demokrātiem ir baltvācu politiķis, sabiedriskais darbinieks un minoritāšu tiesību aizstāvis Pauls Šīmanis, kurš nostājās pret nacismu laikā, kad lielākā daļa baltvācu kopienas nosliecās tam par labu. Viņu vidū ir arī Latvijas pirmais ārlietu ministrs Zigfrīds Meirovics un Saeimas priekšsēdētājs Pauls Kalniņš. 
Pēc Muižnieka domām, svarīgi izcelt personības, kuras "aizstāvēja mieru, nevis vardarbību, kas aizstāvēja demokrātiju, nevis totalitāro vai autoritāro ideoloģiju, kas aizstāvēja kādu reliģisku vai etnisku mazākumu, kuram tika nepamatoti uzbrukts". 
Projektu finansēs Aizkraukles banka, to pamatā īstenos Latvijas Vēstures skolotāju biedrība, kas apvieno vēstures skolotājus no visas Latvijas. Mācību materiālu plānots izdot 18.novembrī.
Okupācijas muzejā notiks pretpadomju anekdošu vakars
LETA  03/31/05     Joku dienā, pirmajā aprīlī no 10.00 Rīgas Latviešu biedrības namā notiks anekdošu konkurss. Savukārt pulksten 16.00 visi pretpadomju anekdošu cienītāji aicināti pulcēties uz pretpadomju anekdošu vakaru Latvijas Okupācijas muzejā.
Padomju laikos politisko anekdošu stāstīšana bija tautā ļoti iecienīta nodarbošanās. Par politisko anekdošu ilglaicīgumu un dzīvotspēju liecina tas, ka vēl šodien vecākā un vidējā paaudzē tiek jokots par pilsoņu kara komandieri Vasiliju Čapajevu, čukču, seriāla "Septiņpadsmit pavasara mirkļi" varoni, padomju izlūka Štirlica piedzīvojumiem. Arī folkloras arhīvu materiāli un padomju anekdošu publicējumi palīdz šīs anekdotes saglabāt tautas atmiņā. 
Okupācijas laikā anekdotes bija viens no pretpadomju garīgās pretošanās veidiem. Par šādu anekdošu stāstīšanu cilvēkus bargi sodīja, atlaižot no darba, Staļina laikā arī, ieslogot spaidu darbu nometnēs un izsūtot nometinājumā. Pretpadomju anekdošu stāstīšana tika uzskatīta par "kontrrevolucionāru aģitāciju un propagandu". GULAGa atskaitēs bija ieviesta speciāla iedaļa "anekdošu stāstītāji", kurā norādīja katrā koncentrācijas nometnē ieslodz īto "anekdošu stāstītāju" skaitu. 

Sportā...

Latvijas futbola izlase sagrauj Luksemburgas valstsvienību 
LETA  03/30/05     Pārliecinošu uzvaru 2006.gada Pasaules kausa izcīņas kvalifikācijas turnīra spēlē trešdien izcīnīja Latvijas futbola izlase, kas savā laukumā ar 4:0 (2:0) sagrāva Luksemburgas valstsvienību.
Pirmais puslaiks aizritēja ar Latvijas izlases pārsvaru un rezultātu izdevās atklāt mača 32.minūtē, kad pēc Andreja Rubina piespēles vārtus guva Imants Bleidelis.
Pēc gūtajiem vārtiem Latvijas izlase turpināja uzbrukt un spēles 37.minūtē viesu soda laukumā neatļauti tika kavēts Māris Verpakovskis. Par Verpakovska nogāšanu piešķirto 11 metru soda sitienu precīzi realizēja Juris Laizāns, panākot 2:0.
Pirmā puslaika 38.minūtē savainojuma dēļ laukumu bija spiests atstāt pussargs Andrejs Rubins un viņa vietā spēlē iesaistījās Vladimirs Žavoronkovs.
Arī spēles otrajā puslaikā laukumā dominēja Latvijas izlase. Mača 70.minūtē 3:0 varēja panākt Verpakovskis, tomēr viņa ar galvu raidīto bumbu atvairīja vārtu stabs. Taču jau nākamajā uzbrukumā Verpakovskim izdevās vienus vārtus - pēc Vitālija Astafjeva piespēles no kreisās malas uzbrucējs ar sitienu tuvajā stūrī panāca 3:0.
Bet spēlēs pēdējā minūtē Verpakovskis guva savus otros vārtus šajā mačā, panākot graujošo 4:0.
Citā trešās apakšgrupas spēlē Igaunija šodien savā laukumā spēlēja neizšķirti 1:1 ar Krieviju.
Pirmajā savstarpējā mačā šajā kvalifikācijas turnīrā Latvijas izlase pagājušā gada 8.septembrī Luksemburgu viesos pārspēja ar 4:3. Pa vārtiem Latvijas izlases labā šajā spēlē guva Verpakovskis, Mihails Zemļinskis un Andrejs Prohorenkovs, bet reizi bumbu savos vārtos raidīja Luksemburgas futbolists.
Citā trešās apakšgrupas spēlē Igaunija šodien savā laukumā spēlēja neizšķirti 1:1 ar Krieviju.
Ar astoņiem izcīnītajiem punktiem sešās spēlēs Latvijas izlase 2006.gada Pasaules kausa izcīņas kvalifikācijas turnīra Eiropas zonas trešajā grupā ieņem ceturto vietu. Līderi ar 13 punktiem ir Portugāles futbolisti. Otrajā vietā atrodas slovāki, kuru kontā arī ir 13 punkti, bet trešā pagaidām ar 11 punktiem ir Krievija. Igauņu kontā astoņi punkti un piektā pozīcija, bet Lihtenšteina izcīnījusi četrus punktus un ieņem sesto vietu. Luksemburgas futbolisti šajā atlases ciklā pie punktiem vēl nav tikusi. 

Pārliecinošākā kopš 1937. gada
Askolds Uldriķis,  NRA  03/31/05       Māris Verpakovskis ar diviem vārtu guvumiem un nopelnīto pendeli gūst izšķirīgo pārsvaru
Jurijs Andrejevs savā pirmajā kvalifikācijas spēlē Latvijas futbola izlases galvenā trenera amatā izdarīja to, ko nespēja neviens no četriem viņa priekštečiem pie mūsu valstsvienības stūres pēc neatkarības atjaunošanas. Pēdējo reizi Latvijas futbola izlase bija uzvarējusi ar četru vai vairāk vārtu starpību 1937. gada 3. septembrī pret Lietuvu – 5:1. Vakardienas uzvara ar 4:0 pār Luksemburgu saglabā izredzes mūsu komandai uz vienu no pirmajām divām vietām grupā.
Latvijas futbola izlases galvenais treneris Jurijs Andrejevs vakardienas mačā izvēlējās kopš Garija Džonsona laikiem ierasto taktisko shēmu: 4–4–2. Tomēr šīs sistēmas izpildītāji pēc Aleksandra Starkova aizbraukšanas ir nedaudz mainījušies. Vakar rezervē tika atstāti divi pieredzējušie Skonto aizsargi: Mihails Zemļinskis un Aleksandrs Isakovs, toties pamatsastāvā parādījās ziemā uz Polijas klubu Amica aizbraukušais Māris Smirnovs. Uz aizsardzības kvartetu šoreiz tika nosūtīts arī Juris Laizāns, kurš darbojās labajā malā.
Savukārt centra pussarga lomu pildīja Viktors Morozs – viņš šādu uzticību izpelnījās ar sekmīgo spēli Skonto sastāvā pērnās sezonas izskaņā un Latvijas izlases krekliņā šoziem pārbaudes mačos. Pārējos pamatsastāva futbolistus varēja viegli prognozēt. Mūsu komandā nebija notikušas lielas pārmaiņas salīdzinājumā ar pērno sezonu, turpretī Luksemburgas izlases sākumsastāvā tika iekļauti tikai pieci futbolisti no tiem 11, kas pagājušā gada septembrī sāka spēli pret Latviju.
Latvijas futbolisti, kā jau spēles favorītiem pienākas, uzreiz ieguva iniciatīvu. Jau pirmajās piecās minūtēs mūsējie izpildīja divus stūra sitienus, un turpmāk pirmajā puslaikā šādas standartsituācijas radās reizi piecās minūtēs. Labi spēlē iejutās Morozs, kurš septītajā minūtē izdarīja viltīgu piespēli Verpakovskim, kas gandrīz beidzās ar vārtu guvumu. Vēl Laizāns izpildīja patālu soda sitienu (trāpīja Verpakovskim), bet pēc tam spēle izlīdzinājās. Tiesa, mūsējie tāpat turpināja vairāk kontrolēt bumbu un biežāk viesojās pretinieku soda laukumā. Šaubas par spēles uzvarētāju neradās ne brīdi, atlika vienīgi gaidīt pirmo vārtu guvumu.
22. minūtē Latvijas izlasei beidzot izdevās ātra kombinācija, kas beidzās ar Astafjeva tālšāvienu debesīs. Mūsu futbolisti vairāk uzbruka kreisajā malā, kur saulīte bija ātrāk izkausējusi sniegu, un tieši no šīs zonas tika izveidoti pirmo divu vārtu guvumi. 32. minūtē Astafjevs teicami piespēlēja Rubinam, kas pēc straujā reida pāradresēja bumbu Bleidelim uz soda laukuma centru, no kurienes Imants sita precīzi – 1:0. Mūsējie drīz vien dubultoja rezultātu – Heincs savā soda laukumā nogāza Verpakovski, un Zemļinska prombūtnes laikā pendeli pārliecinoši realizēja Laizāns. Pirmā puslaika izskaņā muskuļa traumas dēļ diemžēl nācās nomainīt Rubinu – viņa vietā izgāja aizsargs Žavoronkovs, izdarot pārkārtojumus taktikā (Laizāns pārbīdījās uz vidējo līniju).
Otrais puslaiks faktiski kļuva par formalitāti, jo nebija redzams, kā viesu komanda varētu panākt lūzumu. Ja vien mūsu futbolisti atslābinātos, taču viņi to negrasījās darīt. Protams, ieguvusi divu vārtu pārsvaru, Latvijas izlase sāka spēlēt racionālāk un ilgāk pieturēja bumbu, nemetoties uz priekšu. Nav brīnums, ka otrā puslaika pirmajās 15 minūtēs skatītāju emocijas izpelnījās vienīgi stadiona informatora paziņojums, ka Tallinā igauņi nospēlējuši neizšķirti 1:1 ar krieviem.
Otrā puslaika otrajā pusē mūsu futbolisti ar savu aktivitāti uzbrukumos turpināja priecēt līdzjutējus. 70. minūtē pēc stūra sitiena Verpakovska raidīto bumbu atvairīja vārtu stabs. Tomēr jau mirkli vēlāk Latvijas labākais futbolists guva savus pirmos vārtus šogad, cauršaujot vārtsargu pēc Astafjeva piespēles – 3:0. Skatītāji vēsajā laikā mēģināja sasildīties ar tradicionālo viļņu taisīšanu tribīnēs, bet viņus labi uzkarsēja vēl viens Verpakovska vārtu guvums pēc Moroza un Laizāna kombinācijas. Pār mūsu grupas pastarīti tika gūta pārliecinošākā uzvara Latvijas futbola izlases jaunāko laiku vēsturē.
Vakar mūsu grupā notika vēl divas spēles, kas beidzās neizšķirti – 1:1. Mūsējiem izdevīgs ir neizšķirts Tallinā, ko igauņi spēja panākt politiski elektrizētajā mačā pret Krieviju. Viesiem izdevās izvirzīties vadībā 17. minūtē pēc Aršavina raidījuma. Tomēr Igaunijas futbolisti, kuri spēlēja pārpildīto tribīņu priekšā, atrada spēkus rezultāta izlīdzinājumam. 64. minūtē to izdarīja Terehovs, un atlikušajā laikā krievi vairs neprata izraut uzvaru. 
Zinot par Krievijas izlases neizteiksmīgo sniegumu šajā kvalifikācijas ciklā, pēcspēles preses konferencē tika gaidīts komandas galvenā trenera Georgija Jarceva paziņojums par atkāpšanos no sava amata, taču viņš to nepateica. Viņš pavēstīja, ka negrasās to darīt vismaz līdz 2. aprīlim, kad notiks Krievijas Futbola savienības vēlēšanas. Krievijas futbola žurnālisti tomēr prognozē, ka Jarcevs tiks atlaists no amata un komandu nākamajā mačā pret Latviju vadīs cits speciālists.
Var teikt, ka mūsējiem drīzāk neizdevīgs ir otrās spēles rezultāts – Bratislavā slovāki cīnījās neizšķirti 1:1 ar portugāļiem. Jāteic, ka Slovākijas izlase pat ilgi atradās vadībā pret mūsu grupas favorītiem. Astotajā minūtē Karhans realizēja 11 metru soda sitienu. Portugāļi izlīdzināja rezultātu vienīgi 61. minūtē, pateicoties Poštigas precīzajam raidījumam. 
Pasaules čempionāta priekšsacīkstes
Latvija un Luksemburga 4:0 (2:0)
Bleidelis (32.) 1:0, Laizāns (38. no 11 m) 2:0, Verpakovskis (73.) 3:0, Verpakovskis (90.) 4:0
Latvija: Koliņko; Laizāns, Stepanovs, Smirnovs, Zirnis; Bleidelis (Miholaps 69.), Astafjevs, Morozs, Rubins (Žavoronkovs 38.); Verpakovskis, Prohorenkovs (Rimkus 81.).
Luksemburga: Oberveiss; Šaulss (Langs 82.), Heincs, Štrasers, Remī; Hofmans, Peterss (Leveks 50.), Fereira, Kolets; Durers, Peiss (Manons 89.).
Brīdināts: Remī (Luksemburga) 
Tiesnesis: Draženko Kovačičs (Horvātija)
7500 skatītāju
Portugāle 6 4 2 0 21:4 14
Slovākija 6 4 2 0 18:5 14
Krievija 6 3 2 1 13:10 11
Latvija 6 3 1 2 14:12 10
Igaunija 7 2 2 3 10:14 8
Lihtenšteina 6 1 1 4 9:16 4
Luksemburga 7 0 0 7 4:28 0

Lieldienās...

Brīvdabas muzejā svin Lieldienas
LETA  03/28/05      Šodien (Pirmdien) turpinās Lieldienu svinēšana Brīvdabas muzejā. Tāpat kā vakar no plkst.13 līdz plkst.16 paredzēts sarīkojums "Lieldienu ceļš". 
Ejot no sētas uz sētu, klausoties tradicionālos meitu un puišu pavasara dziedājumus, varēs izkustēties rotaļās un dančos, kā arī vērot citus dancojam, palauzīt galvu Lieldienu skolā, šūpoties, izmēģināt olu krāsošanu manteļskursteņa ķēķī, vērot dējējvistu un Lieldienu zaķu-trušu izstādes. 
Uz brīvdabas skatuves abās dienās notiks koncerts, kura programmā iekļauta tautas mūzika, dejas un folklora. 
Lieldienu svinībās muzejā piedalīsies kapellas "Hāgenskalna muzikanti" un "Maskačkas spēlmaņi", Folkloras kopas "Dandari", "Budēļi", "Rija", "Laiva", "Atštaukas", "Zvīgzna", "Sudmaliņas", Rīgas danču klubs, tradicionālās dziedāšana grupa "Saucējas", TDA "Piebaldzēni", muzeja darbinieki, draugi un amatnieki. 
Simtiem cilvēku Kongresu nama laukumā izbauda Lieldienu atrakcijas
LETA  03/27/05    Šodien Kongresu nama laukumā pulcējas simtiem rīdzinieku un pilsētas viesu, tostarp lielā skaitā ģimenes ar bērniem, lai, izbaudot dažādas atrakcijas, svinētu Lieldienas. 
Laukumā darbojas Lieldienu tirdziņš, kurā neskaitāmos stendos tiek piedāvāti Lieldienu suvenīri, greznumlietas, grāmatas, mūzikas ieraksti, apģērbi, koka un māla izstrādājumi, tradicionālie rotājumi, rotaļlietas. Tirgotāju vidū ir daudz lietuviešu. 
Lielākā daļa tirdziņa apmeklētāju ir ģimenes ar bērniem, kuras aktīvi iesaistās dažādās atrakcijās. Laukuma vidū izliktas koka šūpoles - lai tajās pašūpotos, ļaudis stāv garās rindās. 
Skanot tautas mūzikai folkloras kopas izpildījumā, bērni un jaunieši var izkustēties dejās. Lielos katlos pieejami tradicionālie latviešu ēdieni - sautēti kāposti, kartupeļi un desiņas. 
Pasākuma viesiem par prieku laukumā izkārtoti vairāki desmiti būrīšu, kuros apskatāmi un aptaustāmi dažādu sugu truši. Lai tos apskatītu, vecāki ar bērniem apstājuši būrīšus un stāvot rindās apskata dzīvniekus. 
Vairākus trušus uz Rīgu atvedis Jānis Učelnieks no Tukuma rajona Slampes pagasta. Viņa saimniecībā kopumā ir ap piecsimt dažādu sugu truši, kurus viņš ievedis no Dānijas, Vācijas, Polijas un Čehijas. Vīnes pelēkais trusis Surtiņš jau paspējis kļūt par zvaigzni, šodien uzstājoties televīzijas raidījumā. 
Uzmanību pievērš arī Rīgas Zooloģiskā dārza darbinieku atvestie dzīvnieki - Eiropas ūpis un stepes murkšķis. Kā pastāstīja Zoodārza pārstāvis Andrejs Brinģis, stepes murkšķis ir pavasara un atmošanās simbols. 

Citādā ziņā...

Bārtā un Ventā sākusies ledus iešana 
LETA  03/29/05     Kurzemes upēs Bārtā un Ventā jau sākusies ledus iešana, aģentūra LETA uzzināja Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūrā.
Ledus iešana Bārtā un Ventā sākusies 26. un 27.martā. Ventas lejtecē gan vēl saglabājusies ledus sega. Pavasara pali varētu būt sākušies arī mazākajās Kurzemes upēs. Vidēji ūdens līmenis Kurzemes upēs cēlies par vienu līdz diviem metriem, kas pagaidām plūdu draudus neradot.
Zemgalē šobrīd ledus iešana vēl nav sākusies, ledus tikai nedaudz sakustējies Mūsā.
Hidrologi brīdina, ka patlaban uz ledus vairs nav ieteicams iet, jo situācija var kļūt bīstama. Lai arī ledus biezums dažviet sasniedz 50 centimetrus, ledus sācis sairt, tas kļūst tumšs un rodas arvien lielāki izskalojumi.
Kā prognozē hidrologi, ledus iešana Zemgales un straujākajos Vidzemes upju posmos sāksies ap 2.aprīli, kad gaidāma strauja ūdens līmeņa celšanās.
Daugavas ziemeļdaļā, Lielupes lejtecē un Gaujā pali varētu sākties pēc 5.aprīļa. Tā kā bijuši vižņi, Daugavā palu laikā var rasties sastrēgumi un ir iespējami plūdi. 

Glābēji: Daugavu pa ledu vairs nedrīkst šķērsot 
Ivars Āboliņš,  Diena  03/30/05     Šis pavasaris nav bijis liktenīgs nevienam pārgalvīgam aizsalušu upju šķērsotājam, taču glābēji domā, ka pirmais upuris ir tikai laika jautājums. Daugavu pa ledu vairs nedrīkst šķērsot, Dienai teica Rīgas pašvaldības policijas ūdenslīdēju un glābšanas dienesta vecākais instruktors Mikus Zamarajevs. Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta (VUGD) Rīgas pilsētas pārvaldes priekšnieks Juris Lakatiņš uzsver, ka tieši tagad situācija uz ledus esot visbīstamākā, jo ārēji tas vēl izskatās pietiekami drošs, taču īstenībā ir ļoti bīstams.
Vēl otrdienas rīta pusē uz Daugavas ledus pie Akmens tilta Diena pamanīja kādu žibulētāju. M.Zamarajevs teica, ka viņš nesaprot, kā var ienākt prātā mēģināt staigāt pa Daugavas ledu, kas ir kļuvis trausls. "Ķīšezerā ledus vēl ir diezgan biezs, lai gan nevar teikt, ka tas būtu drošs. Bļitkotāji, sēžot uz ledus, izstaro siltumu un, pat nekustoties, izkausē ledu. Izglābt šos cilvēkus ir ļoti grūti, jo pieaudzis, spēcīgs vīrietis, kurš ielūzis ledū, samaņu zaudē aptuveni desmit minūtēs. Šajā laikā viņu, visticamāk, neviens pat nepamana," Dienai teica M.Zamarajevs. Ķīšezerā ledus esot aptuveni 30 centimetru biezs, taču izturīgi esot tikai septiņi centimetri, jo pārējais ledus ir ļoti irdens. 
Līdzīgās domās bija arī J.Lakatiņš, kurš norādīja — lai gan Daugavā ledus biezums vietām sasniedz 15 centimetru, tas ir trausls. Patlaban par bīstamām var uzskatīt aptuveni 90% ūdenstilpju.
J.Lakatiņš skaidroja — ja cilvēks ielūzis ledū, ir jāsauc pēc palīdzības, taču vienlaikus nevar pārlieku daudz kustēties, jo tā ķermenis ātrāk atdzisīs. Ir jācenšas ar rokām turēties pie ledus. "Arī apkārtējiem vispirms ir jāizsauc glābšanas dienesti, pašiem nevajadzētu riskēt un mesties slīcēju glābt. Nereti tad bojā aiziet abi. Ja cilvēks nav par sevi ļoti pārliecināts un zinošs, labāk mēģināt palīdzēt ar kādu virvi vai dēli un gaidīt glābējus," teica J.Lakatiņš.

Kūlas svilinātājus kauninās reklāmās 
Zane Piļka  Diena  03/31/05     Lai izskaustu masveida kūlas dedzināšanu pavasaros un diskreditētu pērnās zāles svilinātājus, Vides filmu studija sagatavojusi sociālās reklāmas klipu, kurā kūlas dedzināšana tiek apspēlēta asprātīgā veidā un parādīta kā tuvredzīga un stulba rīcība. Projekta vadītāja Ilze Lauska Dienai norādīja, ka reklāmas mērķis ir ietekmēt cilvēkus emocionāli, parādot, ka kūlas dedzināšana sagandē vidi un sagādā nepatikšanas pašam dedzinātājam. Klipa veidotāji atklāja, ka reklāmas darbība notiek frizētavā — vietā, kas pēc būtības nemaz neasociējas ar kūlas dedzināšanu, tomēr oriģinālā pieeja, viņuprāt, piesaistīs iedzīvotāju uzmanību. "Reklāmā tiks apspēlēts senais latviešu sakāmvārds — runga ar diviem galiem," atklāj I.Lauska. 
Vides filmu studijas pārstāve Margarita Apiņa atzīst, ka kūlas dedzināšana arī kaimiņvalstīs esot liela problēma. Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta priekšnieks ģenerālis Aivars Straume stāsta, ka citās valstīs kūlas dedzināšanas postu ietekmē ar citām metodēm, piemēram, ir valstis, kur kūlas dedzinātāji savus nodomus par dedzināšanu saskaņo ar ugunsdzēsības dienestiem. "Ko nevar novērst, to var kontrolēt," norāda A.Straume.
Papildus televīzijas reklāmai notikšot plaša sabiedrību izglītojoša kampaņa, kurā tiks iesaistīti arī mazpilsētu un lauku skolēni un nevalstiskās organizācijas. Trīsdesmit sekunžu garais reklāmas klips, kura režisors ir Dainis Kļava, operatore Baiba Lagzdiņa, mākslinieki Lāsma Lagzdiņa un Uģis Olte, dienas gaismu ieraudzīšot 7.aprīlī.

BEIDZOT 
ir sācies pavasaris – jau 
sākot no Lieldienām,  kad dienas 
bija saulainas un siltas. Un tikpat jauks 
laiks pieturējies vēl līdz šodienai. Zeme gan 
vēl ir sasalusi,  jo naktīs termometra stabiņš 
rāda -5  –  -7oC, taču dienā (nedēļas nogalē) 
gaiss sasila pat līdz +10 – +12oC. Katru die-
nu spīd saulīte, nekādi nokrišņi nav biju-
ši, mazpamazām atgriežas gājputni,
un gaisā virmo pirmās pava-
sara vēsmas...

Anda Jansone, trešdien 29. martā