K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?

Nr. 389:  2005. g. 19. - 24. marts

 
Eiropā un pasaulē...

Par lauksaimniecībai mazāk labvēlīgu vēlas noteikt visu Latvijas teritorijuLETA  03/19/05     Nākamajā Lauku attīstības plāna (LAP) periodā no 2007.gadam līdz 2013.gadam Zemkopības ministrija (ZM) par lauksaimniecībai mazāk labvēlīgiem apvidiem (MLA), par ko Eiropas Savienībā (ES) lauksaimniekiem ir iespēja saņemt papildu maksājumus, vēlas noteikt visu valsts teritoriju. Tā piektdien Latvijas Zemnieku federācijas 15.kongresā atzina ZM Valsts sekretāre Laimdota Straujuma. 
Patlaban ES risinās sarunas, lai MLA katrai valstij netiktu noteikts atsevišķi, kā tas bija iepriekš, bet gan ņemot vērā noteiktus kritērijus. Viens no tiem ir, ka vidējā raža noteiktā teritorijā ir zemāka par 60% no ES vidējā līmeņa. 
Ja tiktu apstiprināti līdz šim izvirzītie kritēriji, par lauksaimniecībai mazāk labvēlīgu varētu tikt atzīti 90% no Latvijas zemēm. Tostarp gan nebūtu Jelgavas un Dobeles rajons. "Mēs vēl cīnāmies, lai būtu visa Latvija," piebilda ZM valsts sekretāre, "tas būtu ļoti patīkami." 
Jau ziņots, ka patlaban par saimniekošanai mazāk labvēlīgiem apvidiem atzīti 74,4% Latvijas teritorijas. Šie apvidi ir sadalīti trīs kategorijās. Pirmās kategorijas zemēm atbalsts ir 33 eiro (23 lati) par hektāru, otrās kategorijas - 46 eiro (32 lati), trešās kategorijas - 64 eiro (45 lati) par hektāru. 
Pasākuma mērķis ir paaugstināt ieņēmumus lauku saimniecībām, kas saimnieko MLA, kā arī atbalstīt saimniecības, kuras saimnieko, ievērojot videi draudzīgas metodes. 
LAP lauku attīstības pasākumiem triju gadu laikā - no 2004. līdz 2006.gadam - paredz aptuveni 410 miljonu eiro (288 miljonu latu) finansiālo atbalstu. Palīdzībai par saimniekošanu mazāk labvēlīgajā apvidū trijos gados paredzēti 223,2 miljoni eiro (157 miljoni latu). 

ES lielvalstis dialogu ar Krieviju vērtē augstāk par Baltijas interesēmAgnese Margēviča,  NRA  03/22/05     Izskanējusi varbūtība, ka, 18. martā Parīzē trīs ES valstu – Francijas, Vācijas un Spānijas – līderiem tiekoties ar Vladimiru Putinu, ticis skarts arī Krievijas un Baltijas valstu attiecību jautājums. Baltijas valstu un Polijas asā nostāja pret Krieviju nesakrītot ar veco ES valstu interesēm.
Dienu pirms trīs ES valstu līderu un Krievijas prezidenta tikšanās Parīzē ziņu aģentūra AFP, citējot politikas analītiķus, norādīja uz Francijas ieinteresētību mazināt spriedzi attiecībās ar Krieviju jautājumos, kas skar preses brīvību, Čečeniju, kā arī Maskavas attiecības ar Ukrainu un Baltijas valstīm. "Francija ir izdarījusi politisko izvēli (..), par spīti visam, turpināt uzturēt tiešas saites ar Krievijas līderiem," AFP pauda analītiķe Marī Mendrasa. Cits pētnieks – Tomass Gomarts – no Francijas Starptautisko attiecību institūta sprieda, ka Parīze, Berlīne un Madride "par katru cenu vēlas uzturēt dialogu ar Krieviju un tādējādi turēties tālāk no citiem Eiropas partneriem, kuri ir daudz kritiskāki, piemēram, Polijas un trim Baltijas valstīm". Analītiķi Parīzes tikšanās sakarā uzsvēruši Vācijas, Francijas un Spānijas daudz maigāko un nekritiskāko attieksmi pret Krieviju, kas disonē ar Baltijas valstu un Polijas nostāju. Šīs jaunās ES dalībvalstis "vēlas, lai tiktu ieturēta stingrāka līnija attiecībā pret Maskavas politiku demokrātijas, cilvēktiesību un likuma varas jautājumos", raksta ziņu aģentūra Reuters.
AFP vēsta – Parīzes tikšanās Igauniju padarījusi "nervozu", ka Baltijas valstu attiecības ar Krieviju varētu apspriest tām aiz muguras.
AFP ziņo, ka "nobažījušās igauņu amatpersonas" tikšanās namatēviem prasījušas skaidrojumu un guvušas apliecinājumu, ka Baltijas jautājums nav iekļauts oficiālajā darba kārtībā. "Ja šie jautājumi tomēr tikšanās laikā tiktu skarti, mūsu partneri ir apstiprinājuši, ka rīkosies, ievērojot kopīgās ES ārpolitikas pozīcijas," apgalvojis Igaunijas ārlietu ministrs Reins Langs, ziņo AFP. "Kā ES dalībvalsts pārstāvis es nespēju pieņemt, ka Baltijas un Krievijas attiecību jautājums iekļauts tikšanās darba kārtībā bez mūsu ziņas," AFP paudis Igaunijas parlamenta Ārlietu komitejas priekšsēdētājs Marko Mihkelsons, piebilstot, ka "tas nesekmēs vienotas ES ārpolitikas veidošanu". Informācija par Baltijas jautājuma skaršanu Parīzē nonākusi arī pie Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētāja Aleksandra Kiršteina, ko viņš apstiprināja Neatkarīgajai, uzsverot: pat, ja tā tiešām noticis, pārrunas par šo jautājumu bijušas neoficiālas.
ES finanšu ministri vienojas par eiro pakta reformu 
Sanita Jemberga Briselē, Evija Ercmane,  Diena  03/22/05     "Ir noticis mazs brīnums," teica Somijas ministrs Anti Kalliomaki, kad pēc teju 12 stundu sarunām ES finanšu ministri svētdienas naktī vienojās par eiro pakta reformu, kas ļaus valstīm noteiktos apstākļos pārsniegt pieļaujamo budžeta deficīta robežu.
Saskaņā ar vienošanos valstīm arvien būs jāiekļaujas 3% deficīta robežās no iekšzemes kopprodukta (IK), bet atšķirībā no pašreizējās situācijas būs pieļaujama tā pārsniegšana noteiktos apstākļos un īslaicīgi. Eiropas Komisijai (EK) lemjot par iespējamām sankcijām pret pārkāpējiem, valstis varēs iesniegt pašu sastādītu attaisnojumu sarakstu. Par attaisnojamām ministri atzina izmaksas, kas attiecas uz pensiju reformām, "Eiropas apvienošanas" izdevumus, ko komentētāji atzīst par reveransu Vācijai un tās maksājumiem Austrumvācijai. EK būs arī īpaši jāapsver izmaksas, kas attiecas uz ieguldījumiem pētniecībā un inovācijās, un izdevumiem "starptautiskās solidaritātes veicināšanai" un "Eiropas politikas mērķu sasniegšanai", kas, pēc novērotāju domām, ir tik vispārīgi definēti, ka pieļauj plašas interpretācijas iespējas. 
Valstīm arī būs vairāk laika, lai pārsniegto budžeta deficītu atdabūtu normālās robežās — līdz šim tas bija gads, tagad būs divi, bet noteiktos apstākļos pat pieci. "Pakta pamati nav mainīti," pēc sarunām paziņoja to vadītājs Luksemburgas premjers Žans Klods Junkers, piebilstot, ka izmaiņas padarīs paktu labāk darboties spējīgu. Kompromiss vēl jāapstiprina ES valstu vadītājiem, kas otrdien un trešdien tiekas Briselē, bet Ž.Junkers negaidot lielas diskusijas.
Lielākās aicinātājas uz izmaiņām bija Vācija un Francija, kas pārkāpj budžeta deficīta prasību trīs gadus pēc kārtas un nekad nav sodītas, un Itālija, kam arī ir grūtības ar budžeta disciplīnu. Latvijas finanšu ministrs Oskars Spurdziņš ierosināja nepieļaut, ka viss neplānotais budžeta pārpalikums obligāti tiek novirzīts budžeta deficīta segšanai, jo Latvijai šādus ieņēmumus izdevīgāk tērēt investīcijās. Ar Lielbritānijas atbalstu šis ierosinājums tika pieņemts. Par spīti Latvijas un Lielbritānijas aicinājumiem nenoteikt 0,5% soli budžeta deficīta samazināšanai "labajos laikos", šis priekšlikums guva vairākuma atbalstu. "Šis ir kompromiss, [..] un svarīgākais ir tas, ka visām valstīm saglabāti vienādi nosacījumi," teica O.Spurdziņš.
Par lielāko ieguvēju no izmaiņām tiek uzskatīta Vācija, kam tās ļaus budžeta deficītā neieskaitīt izdevumus — aptuveni 80 miljardus eiro jeb 4% no IK, ko tā ik gadu tērē Austrumvācijas atveseļošanai.

Koalīcijas spēki augstu novērtē Latvijas karavīru dalību misijā Irākā 
LETA  03/23/05    Gan Daudznacionālo koalīcijas spēku Irākā vadība, gan Polijas vadītās divīzijas vadība augstu novērtējusi Latvijas karavīru profesionalitāti, veicot savus uzdevumus starptautiskajā misijā Irākā.
To šodien pēc atgriešanās no darba vizītes Irākā pastāstīja Nacionālo bruņoto spēku Sauszemes spēku komandieris pulkvežleitnants Juris Bezzubovs. 
Jau ziņots, ka divu dienu vizītē Irākā piedalījās aizsardzības ministrs Einars Repše (JL), Latvijas vēstnieks NATO Aivis Ronis un Bezzubovs. 
Bezzubovs apliecināja, vēl joprojām "klibo" karavīru nodrošinājuma un apgādes jautājumu risināšana. Aizsardzības ministrija solījusi saviem karavīriem jau tuvākajā laikā meklēt risinājumu par skaidras naudas nogādāšanu uz Irāku, kas nepieciešama karavīru personīgajiem tēriņiem. 
Koalīcijas spēki esot ļoti pateicīgi Latvijai par dalību misijā, un patlaban netiekot lūgts palielināt mūsu karavīru skaitu šajā operācijā. 
Tikšanās laikā ar koalīcijas spēku vadību tika pārrunāta politiskā situācija Irākā pēc vēlēšanām, kas notika janvārī, jaunās valdības izveide, Latvijas karavīru dalība Irākas atjaunošanā un palīdzība tās atjaunotajiem drošības spēkiem. 
Latvijas delegācija tikās ar karavīriem, kuriem arī nodeva sūtījumus, vēstules un sveicienus no mājām. 
Irākā konstatē problēmas Latvijas karavīru apgādē un nodrošinājumā
LETA  03/24/05    Latvijas karavīri Irākā ir moži, jūtas labi un ir ar augstu motivāciju, taču ir konstatētas arī problēmas, pārsvarā apgādes un nodrošinājuma jautājumos, kuras vajadzēs risināt gan Aizsardzības ministrijai (AM), gan Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem (NBS), pēc vizītes Irākā atzinis aizsardzības ministrs Einars Repše (JL).
Kā informēja AM Sabiedrisko attiecību departamentā, Repše, kurš šodien atgriezās no vizītes Irākā, to vērtē kā rezultatīvu. "Augsta vadības līmeņa tikšanās laikā mēs apspriedām ar starptautisko operāciju Irākā un Latvijas kontingentu saistītos jautājumus un par viņu dienestu saņēmām patiešām labas atsauksmes," sacīja Repše. 
Kā norāda AM, aizsardzības ministrs, NBS Sauszemes spēku komandieris pulkvežleitnants Juris Bezzubovs, vēstnieks NATO Aivis Ronis un ASV aizsardzības atašejs Latvijas pulkvežleitnante Leja Samnere uz Irāku devās 21.martā, lai tiktos ar Latvijas Bruņoto spēku karavīriem starptautiskajā miera nodrošināšanas operācijā Irākā un iepazītos ar situāciju šajā reģionā. 
Delegācija tikās ar Daudznacionālās koalīcijas spēku Irākā, korpusa un Polijas vadītās divīzijas vadību, lai pārrunātu situāciju šajā reģionā, Latvijas dalību Irākas atjaunošanā un palīdzību Irākas drošības spēkiem. Tiekoties ar Polijas vadītās divīzijas 1.brigādes komandieriem, tika saņemts atzinīgs novērtējums Latvijas kontingenta karavīru dienestam. 
Starptautiskajā operācijā Irākā dienošajiem 120 Latvijas bruņoto spēku karavīriem delegācija no Latvijas nogādāja arī dāvanas un radinieku sagatavotos sūtījumus. 

Pašvaldībās...
Mūrniece: Pēdējās pašvaldību vēlēšanas pierādījušas politiskās korupcijas esamībuLETA  03/19/05     Pēdējās Latvijā notikušās pašvaldību vēlēšanas pierādījušas, ka valstī pastāv politiskā korupcija, aģentūrai LETA atzina Saeimas Pretkorupcijas komisijas priekšsēdētāja Linda Mūrniece (JL). 
Viņa uzsvēra, ka līdz šim par to bijušas tikai nojautas, taču pēdējās vēlēšanas un tālākie notikumi apliecinājuši politiskās korupcijas esamību. 
Mūrniece arī piebilda, ka otrdien, 22.martā, uz komisijas sēdi uzaicinājusi Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) priekšnieku Alekseju Loskutovu, lai uzklausītu informāciju par vakar notikušo divu personu aizturēšanu Jūrmalā saistībā ar 20 000 eiro kukuļa došanu, lai par pilsētas mēru tiktu ievēlēts Latvijas Pirmās partijas (LPP) biedrs un iepriekšējās domes vadītājs Juris Hlevickis. 
Pretkorupcijas komisijas vadītāja tikšanās laikā tāpat vēlas pārrunāt jautājumus arī par citviet Latvijā konstatētajiem vēlētāju balsu pirkšanas gadījumiem. 
Kā ziņots, KNAB šodien informēja, ka kukulis 20 000 eiro apmērā dots, lai Jūrmalas pilsētas mēra vēlēšanās panāktu labvēlīgu rezultātu LPP biedram un iepriekšējam domes vadītājam Jurim Hlevickim. 
Abas aizturētas personas šobrīd atrodas īslaicīgās aizturēšanas izolatorā, viens no aizturētajiem ir kāda Jūrmalas pašvaldības uzņēmuma vadītājs. 
KNAB uzskata, ka tā rīcībā ir pietiekami fakti, kas norāda uz Krimināllikuma 323.panta 2.daļā paredzētajām noziedzīga nodarījuma pazīmēm. Šis pants paredz sodīt ar brīvības atņemšanu uz laiku no 5 līdz 12 gadiem par kukuļdošanu, ja tā izdarīta atkārtoti, to veikusi valsts amatpersona, vai arī tā pastrādāta personu grupā pēc iepriekšējas vienošanās. 
Mēra vēlēšanās uzvar stiprākais 
Ināra Egle,  Diena  03/19/05     Iepriekšējo vēlēšanu pieredze liecina, ka mēra vēlēšanu iznākums nav paredzams.
Iepriekšējās reizes, kad vēlēts Rīgas domes priekšsēdētājs, liecina — ne vienmēr uzvar tas, kas ieguvis vislielāko vēlētāju uzticību, bet gan stiprākais. 2001.gada pašvaldību vēlēšanās Rīgā stiprākie — sociāldemokrāti — izrādījās arī apveltīti ar visvairāk (14) domnieku mandātu. Turpretim 1997.gadā domes vadībā nonāca Latvijas ceļš, kas bija ieguvis trešo labāko rezultātu. Abas reizes no tēvzemiešiem kā mēra kandidāts startēja arī Andris Ārgalis, bet palika zaudētājs. Taču nu jau kā Tautas partijas pārstāvis viņš uz amatu ir pieteikts arī šoreiz.
Nesen A.Ārgalis pieļāva, ka varētu īstenoties arī scenārijs, kāds bija 1997.gadā, kad labējo koalīcija, nespēdama vienoties par mēru, piedāvāja domei balsot par diviem tās kandidātiem. Sīkākās atmiņās viņš negribēja kavēties. Toreiz valdības partijas LC, TB un Demokrātiskā partija Saimnieks, kurām kopā bija 26 mandāti, sabiedroto meklēja starp LSDSP un apvienību Centrs, kurai arī deva priekšroku. Centru veidoja vairākas partijas ar nelielu pārstāvniecību domē. Apvienība izveidojās arī 2001.gadā, un pēc abām vēlēšanām tieši Centram bija izšķiroša loma. Šogad pirmo reizi līdz ar 5% barjeras noteikšanu Rīgā saņemtajam vēlētāju atbalstam neproporcionāli lielu ietekmi nevarēja iegūt partijas ar vienu vai diviem mandātiem.
Pirms astoņiem gadiem mēru vēlēja trīs kārtās. Uz pirmo bija izvirzīti divi koalīcijas kandidāti — Andris Bērziņš (LC) un tēvzemietis A.Ārgalis, kā arī Jānis Gulbis (LSDSP). A.Bērziņu ievēlēja ar 32 balsīm trešajā kārtā. Starp priekšsēža un vietnieku vēlēšanām tika mainīts arī domes nolikums un viena vietnieka vietā paredzēja divus, lai domes vadībā savus pārstāvjus varētu deleģēt visas trīs koalīcijas partijas, par vietniekiem ievēlot A.Ārgali un Juri Rītiņu (DPS). Tagad tiek pieļauta iespēja šī paša iemesla dēļ noteikt, ka mēram ir trīs vietnieki.
Tā kā abi lielākie koalīcijas partneri nebalsoja viens par otra mēra kandidātiem, ceļinieka A.Bērziņa ievēlēšanai bija vajadzīgs kreiso atbalsts. Jau toreiz Diena rakstīja, ka par viņu ir balsojusi arī Līdztiesība. Tās līdere Tatjana Ždanoka to tagad apstiprina, atceroties, ka A.Ārgalis atbalstu esot meklējis pie LSDSP, bet ceļinieks pie viņiem. "Mēs izvēlējāmies mazāko ļaunumu pie zināmiem nosacījumiem," atzina T.Ždanoka, norādot, ka viņai bijis svarīgi saņemt garantijas, lai netiktu slēgta viņas dzimtā skola, un arī sagaidīt finansiālu atbalstu Uzvaras pieminekļa sakopšanai.
Savukārt A.Bērziņš neatceras, ka ar T.Ždanoku vispār būtu runājis. Tiesa, domes sēdē viņa tiešām esot uzdevusi jautājumus par kādas skolas slēgšanu un Uzvaras pieminekli. Viņaprāt, atbildes politiķi apmierinājušas un viņa izvēlējusies "mazāko ļaunumu". Interesanti, ka A.Bērziņš ar A.Ārgali iepriekš neesot bijis pazīstams un viņi esot satikušies tikai fondā Tēvzeme, kur toreiz notikušas domes koalīcijas veidošanas sarunas. Viņš atzīst, ka LC pirmais uzņēmies vairākuma veidošanas iniciatīvu, tāpēc arī deleģējis savu mēru.
Labējiem LC, TP un TB/LNNK kopā bija vairāk balsu nekā vēlēšanās uzvarējušajiem sociāldemokrātiem arī pēc 2001.gada vēlēšanām. Taču tāpat kā 1997.gadā līdz nepieciešamajam vairākumam pietrūka. 2005.gada vēlēšanas ir pirmās, kad labējie reāli var izveidot vairākumu, uz ko kā unikālu iespēju norādījis tēvzemiešu saraksta līderis Jānis Birks, aicinot partijas atbildīgi izturēties pret šo faktu. LSDSP ar labējiem 2001.gadā nevarēja vienoties, jo triju partiju pārspēks mazinātu uzvarētāju ietekmi. Taču togad bija jūtama arī ekonomisko spēku ietekme, kas polittehnologa Ziedoņa Čevera vadībā ļāva izveidot kreiso koalīciju, atstājot labējos opozīcijā.
Gundars Bojārs (LSDSP) mēra amatā tika ievēlēts ar 31 balsi cerēto 34 vietā. A.Ārgalis viņam zaudēja, saņemot 26 balsis. Vēsturē ir palikuši G.Bojāra vārdi pēc ievēlēšanas amatā, ka "asfalts nav ne labējs, ne kreiss", aicinot visus strādāt Rīgas labā. Pārsteigums toreiz bija mēra vietnieka vēlēšanas, kur Sergejs Dolgopolovs (PCTVL) saņēma 41 balsi. Ir divas versijas par to izcelsmi — viena, ka balsojuši TB/LNNK deputāti, kas to noliedza, otra, ka pārējās divas labējās partijas to darīja, lai vainu noveltu uz tēvzemiešiem.
Visas vēlēšanas ir aizklātas, un 2001.gadā tajās tika izmantotas gan dažādu krāsu pildspalvas, gan stāšanās pie balsošanas telpas pa pāriem, lai viens otru var uzraudzīt. Ir dažādi minējumi, kur pazudušas G.Bojāram solītās balsis vai kurš viņu atbalstījis necerēti. No vairākiem avotiem Diena ir dzirdējusi, ka par LSDSP pārstāvi nobalsojis arī toreizējais LC deputāts Valdis Holbergs, kuram pateicoties arī G.Bojārs nonāca amatā. Tagad V.Holbergs, jau būdams Jaunajā centrā, teic, ka savu rīcību balsojumā nevarot atklāt, jo pats bijis vēlēšanu komisijas loceklis un nevēlas pārkāpt likumu, atklājot ziņas, kas nav izpaužamas. Par G.Bojāru viņš varot stāstīt tikai kā par cilvēku, ar kuru kopā viņi vismaz desmit reizes esot makšķerējuši. Šo divu vēlēšanu pieredze liecina, ka Rīgas mēra vēlēšanu iznākumu nekad nav bijis iespējams prognozēt, un viss liecina, ka tā būs arī šoreiz.

TP raida signālus, ka vēlas Rīgā citu mēru, nevis Aksenoku 
Ināra Egle ,  Diena  03/19/05     Premjera Aigara Kalvīša (TP) radiointervijā piektdien vēlreiz atkārtotās šaubas, vai Aivars Aksenoks (JL) ir piemērotākais Rīgas mēra amata kandidāts, var uztvert kā Tautas partijas signālu sabiedrībai par vēlmi redzēt šajā postenī citu personu. Partneri JL pārmet arī vēlmi dominēt nākamajā domes koalīcijā, izvēloties sev visus ietekmīgākos amatus, lai arī neoficiāla informācija liecina, ka TP vēlmes nav daudz mazākas. Turklāt JL pat esot gatavs piekāpties un atdot TP Rīgas ostas valdes priekšsēža amatu, kas tradicionāli ir bijis mēra partijai.
Pāris stundu pēc asās uzstāšanās Latvijas radio sarunā ar Dienu premjers A.Kalvītis jau bija pielaidīgāks un pieļāva, ka JL gan jau palikšot mēra amats, viņš arī agrāk jau esot sacījis, ka JL tas pienākas. Taču šaubas par A.Aksenoku esot radušās tāpēc, ka viņš atstājot nepatstāvīga cilvēka iespaidu, kurš nevarot uzreiz pieņemt lēmumus, bet gan zvanot kādam un konsultējoties. Lūgts to komentēt, A.Aksenoks Dienai sacīja: "Tautas partija jau dara tieši tāpat un arī ar kādu konsultējas. Ir jautājums, vai viņi paši pieņem lēmumus patstāvīgi. Tikai TP daudz ko dara nekaunīgāk un, ja kāds neatbild tādā pašā veidā, tad uzskata to par otra vājuma pazīmi."
Kāds TP pārstāvis neoficiāli pieļāva, ka varētu būt četri iespējamie notikumu attīstības scenāriji. Pirmais — mēra kandidāts paliek A.Aksenoks, otrais — JL tiek lūgts izvirzīt citu personu, par kādu vairākkārt ir minēts bijušais pašvaldību ministrs Ivars Gaters, kas esot demonstrējis pārliecinošāku redzējumu par pašvaldībā darāmo. Taču iespējams arī, ka mērs ir no citas partijas — vai nu Andris Ārgalis (TP), vai Jānis Birks (TB/LNNK). Kurš no šiem variantiem īstenosies, rādīs nākamā nedēļa. J.Birks jau agrāk ir apšaubījis iespēju partijai ar sešiem mandātiem pretendēt uz Rīgas mēra amatu. JL nav pieļāvis iespēju mainīt savu kandidātu. Taču piektdien I.Gateru kolēģi beidzot tomēr bija iesaistījuši arī partiju sarunās. Jau iepriekš ir rakstīts, ka I.Gaters atšķirībā no A.Aksenoka nebija JL līderim Einaram Repšem pietuvināto cilvēku lokā, lai arī pirms gada bija kolēģu izvirzīto mēra kandidātu vidū.
Mēra amats nav vienīgais, par ko strīdas abas lielās partijas, no kurām viena — JL — negrib arī pieļaut, ka LPP vada pilsētas attīstības komiteju. Abas lielās partijas vēlas atbildēt arī par satiksmes un transporta jautājumiem, kas ir vienīgā komiteja, uz kuru pieteikusies TB/LNNK. Taču var secināt, ka nepieciešamo kompromisu partijas varētu rast, ja vienotos par četru svarīgo komiteju savstarpējo sadalīšanu: JL vadītu finanšu komiteju, TP — īpašuma un privatizācijas, LPP — attīstības, TB/LNNK — satiksmes. No neoficiāliem avotiem ir zināms, ka partijām nav domstarpību par izpilddirekciju sadali. Taču savu pārstāvju ievēlēšana komiteju vadībā bez papildspēku piesaistīšanas būs problemātiska, jo ar 31 balsi nav iespējams nodrošināt vairākumu visās komitejās.
Piektdien notika JL sarunas ar LSDSP un Jauno centru. Taču tajās nav panākta vienošanās par kādas no šo partiju iesaistīšanu koalīcijā. Sociāldemokrāti tikšanos uztvēruši kā "zināmu zondāžu ar mērķi parunāt, neko nepasakot", atzina Jānis Dinevičs. Viņš sacīja, ka LSDSP atbalsts mēra kandidātam ir iespējams, ja "partija ir pilntiesīgs sarunu partneris, kuru uzaicina visas koalīcijas partijas". Viņa partijas biedrs Gundars Bojārs netieši izteica pārliecību, ka sociāldemokrāti tiks uzaicināti uz sarunām, lai arī ar to nekādas vienošanās nebija panāktas. G.Bojārs, kas ir Rīgas mērs, solīja konstruktīvu LSDSP darbību, jo partija esot ieinteresēta, lai tiktu turpinātas aizejošās domes iesāktās programmas. Uz vaicāto, vai, viņaprāt, A.Aksenokam ir vīzija par Rīgas domē darāmo, G.Bojārs atgādināja, ka arī viņam pašam pirms četriem gadiem šī vīzija bijusi pārāk vispārīga un ka izpratni var gūt tikai pakāpeniski. LSDSP un JL pārstāvju savstarpējās attiecības, no malas vērojot, šķita visai draudzīgas.
***
Koalīcijas partiju vēlmes domē*
- Jaunais laiks (13 mandāti)
•	Rīgas mērs + finanšu komiteja
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Rīgas pilsētas izpilddirektors
•	Pilsētas attīstības komiteja
•	Satiksmes un transporta komiteja
•	Īpašuma un privatizācijas komiteja
•	Izglītības, jaunatnes lietu komiteja
•	Komunālo un dzīvokļu jautājumu komiteja
•	Sociālo jautājumu komiteja
•	Latgales priekšpilsētas un Kurzemes rajona izpilddirekcijas
- Tautas partija (8 mandāti)
•	Rīgas mērs, vai vicemērs
•	Rīgas ostas valdes priekšsēdis
•	Rīgas pilsētas izpilddirektors
•	Satiksmes komiteja
•	Īpašuma un privatizācijas komiteja
•	Vides komiteja
•	Kultūras, mākslas komiteja
•	Zemgales priekšpilsētas un Ziemeļu rajona izpilddirekcijas
- TB/LNNK (6 mandāti)
•	Rīgas vicemērs
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Satiksmes komiteja
•	Vidzemes priekšpilsētas izpilddirekcija
•	Latvijas Pirmā partija (4 mandāti)
•	Rīgas vicemērs
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Pilsētas attīstības komiteja
•	Centra rajona izpilddirekcija
(pēc neoficiālās informācijas)

Tautas partija prasa Jaunajam laikam mainīt mēra kandidātu 
Ināra Egle,  Diena  03/22/05     Tautas partija, kas Rīgas domes vēlēšanās ieguva par pieciem mandātiem mazāk nekā Jaunais laiks, aicina uzvarētājus apsvērt iespēju nomainīt mēra kandidātu un Aivara Aksenoka vietā deleģēt citu personu, piemēram, bijušo pašvaldību ministru Ivaru Gateru. Par to Dienu informēja TP pārstāvis sarunās Jānis Lagzdiņš. 
"Jaunā laika darba kārtībā nav un nebūs šāda jautājuma. TP prasību var uztvert kā neuzticības izteikšanu mūsu partijai un tulkot kā vēlēšanos izgāzt koalīcijas veidošanas sarunas," savukārt sacīja JL Rīgas nodaļas valdes pārstāvis Edgars Jaunups. Otrdien paredzētās četru partiju sarunas, iespējams, būs izšķirošās koalīcijas veidošanā.
TB/LNNK saraksta līderis Jānis Birks pirmdien Dienai vēlreiz atkārtoja — ja labējās partijas nespēs izmantot šo unikālo iespēju un vienoties par labējo vairākumu, atbildība par to būs jāuzņemas Jaunajam laikam un Tautas partijai. "Arī mēra kandidāta izvēle ir abu šo partiju vienošanās, taču TB/LNNK atbalsta Aivaru Aksenoku un neredz citu alternatīvu. Kandidāta izvēle ir JL atbildība, bet, ja viņš netiks ievēlēts, tā būs arī Tautas partijas atbildība," sacīja J.Birks.
TP par nepieciešamību JL mainīt mēra kandidātu runā jau kopš vēlēšanu nakts, taču pēc JL paziņojuma par iešanu opozīcijā, ja viņu pārstāvis nebūs Rīgas mērs, TP prasība kļuvusi uzstājīgāka. 
Var secināt, ka TP nav radusi piekāpties spiediena priekšā, ko Dienai teica arī Latvijas Pirmās partijas priekšsēdētājs Juris Lujāns: "Paziņojums par aiziešanu opozīcijā ir ultimatīvā veidā izteikts, un tā nav labākā forma šādās sarunās. Skaidrs, ka ir jādarbojas kompromisu kopumam, jo koalīciju var izveidot vai nu visi kopā, vai nekā." J.Lujāns nepauda skaidru atbalstu A.Aksenokam un atgādināja, ka arī pēdējie divi premjeri neesot no lielākajām partijām, taču JL esot tiesības uz mēra amatu.
TP ir izteikusi dažādus iemeslus, kāpēc tai nav pieņemams JL mēra kandidāts un koalīcijas veidošanas gaita, sākot ar to, ka JL sev gribot pārāk daudz amatu. Tiesa, TP prasību saraksts nav daudz mazāks, un JL pat bija gatavs partneriem atdot Rīgas ostas valdes priekšsēža amatu. 
J.Lagzdiņš pirmdien sacīja, ka A.Aksenokam neesot rīcības programmas, viņš arī neesot autoritāte un ar tādu pieredzi pašvaldību darbā kā TP kandidāts Andris Ārgalis, kuru nepieciešamības gadījumā partija varētu deleģēt amatam. 
E.Jaunups vēlreiz atgādināja, ka JL kā partijai, kas ieguvusi visvairāk mandātu, mēra amats ir viens no nedaudzajiem principa jautājumiem. "TP ir pieredzējuši zempaklāja spēlētāji, un to viņi arī demonstrē. Mēs uzņemamies atbildību vēlētāju priekšā, izvirzot Aivaru Aksenoku, kas mums ir svarīgāk nekā izpatikšana TP," sacīja E.Jaunups, norādot, ka JL ir pieņēmis Aigaru Kalvīti (TP) kā premjeru, lai arī vairākiem JL cilvēkiem ir bijusi nepatika pret šo TP izvēli.
J.Lagzdiņš minēja arī kādu jaunu argumentu — vēlmi sagaidīt no mēra kandidāta piedāvājumu par stabila vairākuma nodrošināšanu, kas esot apšaubāmi ar 31 balsi. Tas liecina, ka LSDSP iesaistīšana domes vairākumā jau šķiet ticamāka. Mazāka varbūtība, ka par sadarbības partneri tiek izraudzīts Jaunais centrs, ar kuru kopā strādāt nav gatava TB/LNNK.

Ventspils mērs plāno tiesāties ar vairākiem medijiemLETA  03/22/05     Ventspils mērs Aivars Lembergs plāno vērsties tiesā pret vairākiem masu saziņas līdzekļiem ar prasību atsaukt šajos medijos publiskotās, viņaprāt, nepatiesās ziņas. 
Lembergs pirmdien žurnālistiem paziņoja, ka, viņaprāt, vairāki masu mediji pirms pašvaldību vēlēšanām pret viņu ir īstenojuši "bezprecedenta antikampaņu", kas viņam likšot vērsties tiesā par nepatiesu ziņu atsaukšanu. Starp šiem medijiem esot laikraksts "Diena", Latvijas Televīzijas (LTV) ziņu dienests, arī daži Latvijas Radio1.programmas raidījumi. 
LTV ģenerāldirektoram Jānim Holšteinam Ventspils mērs esot nosūtījis iesniegumu ar prasību atsaukt vairākas ziņas raidījumos par vēlēšanām Ventspilī, taču atbilde neesot saņemta, tāpēc viņš plānojot vērsties tiesā. Pēc Lemberga teiktā, "Panorāmas" sižetā bijušas vairākas faktoloģiskas kļūdas, piemēram, neprecīzi minēta vidējā alga Ventspilī. 
LTV sabiedrisko attiecību vadītāja Inga Vasiļjeva apstiprināja, ka LTV 4. un 8.martā saņēmusi vēstules no Lemberga. Atbilstoši lietvedības normām atbilde jāsniedz divu nedēļu laikā, norādīja Vasiļjeva, tādēļ atbildes vēstule Lembergam tikšot nosūtīta šodien, 22.martā. 
Lai gan Lembergs norādīja, ka "līdzīga situācija ir arī ar Latvijas Radio 1.programmas dažiem raidījumiem", Latvijas Radio preses sekretārs Ivars Svilāns teica, ka no Ventspils mēra nav saņemti oficiāli iebildumi par radio programmās sniegto informāciju. 
Arī Latvijas Radio ģenerāldirektors Dzintris Kolāts norādīja, ka vairākkārt sazinājies ar Lembergu saistībā ar citiem jautājumiem, taču Ventspils mērs nav norādījis, ka viņam būtu pretenzijas pret kādu no raidījumiem. 
25.februārī Lembergs vērsās tiesā, jo viņu neapmierināja laikrakstā "Diena" publicētajā rakstā "Šveice gatava atbildēt, taču to kavē Lemberga sāktā tiesas prāva" paustās ziņas, ka "Lemberga pārstāvji" un "Lemberga juristi" pārsūdzējuši Šveices prokuratūras lēmumu par dokumentu izdošanu Latvijai tā dēvētājā Lemberga pārbaudes lietā. 
15.martā laikrakstā tika publicēts to frāžu atsaukums, pret kurām iebilda Lembergs. "Diena" norādīja, ka tai nav izdevies gūt pierādījumus, ka tieši Lembergs pilnvarojis juristus un pārstāvjus pārsūdzēt Šveices prokuratūras slēdzienu. Tomēr, kā liecinot informācija, ko laikraksts ieguvis no drošiem, bet neoficiāliem avotiem, slēdzienu ir pārsūdzējušas ar Lembergu un Ventspils uzņēmumiem saistītās ārzonas firmas "Ost Services AG" un "Euridice Corporation NV". 
Ventspils mēru šāds atsaukums neapmierinot, viņš vēlas, lai atsaukums tiktu publicēts tādā pašā šriftā un apjomā kā raksts, tāpēc viņš turpināšot tiesāties ar laikrakstu, kuru Lembergs uzskata par "galveno antikampaņas organizētāju". 
Labējās partijas vienojas par Aksenoka ievēlēšanu Rīgas mēra amatāDELFI  03/23/04     Četras Rīgas domē ievēlētās labējās partijas trešdien tomēr spēja vienoties par koalīcijas izveidošanu „Jaunā laika” pārstāvja Aivara Aksenoka ievēlēšanu par mēru un pārējo amatu sadalījumu. 
TP pārstāvis Edmunds Krastiņš, kas iepriekš pauda pretenzijas pret Aksenoka kandidatūru, žurnālistiem sacīja, ka atbalstīs JL pārstāvi, taču pilnīgas skaidrības labad aicina viņu vērsties tiesā, lai noskaidrotu Aksenoka iespējami aktīvo darbību Komunistiskajā partijā līdz 1991.gada augustam. 
Aksenoks neatbildēja konkrēti, vai viņš vērsīsies tiesā, taču norādīja, ka neredz tam loģisku, tiesisku un juridisku pamatojumu. 
Gan TP, gan TB/LLNK, gan LPP iegūs vicemēra amatu, kuriem būs noteiktas atbildības jomas, taču kādas konkrēti – nav vēl izlemts. 
Partiju pārstāvji apliecināja, ka vicemēru amatiem varētu virzīt savu sarakstu līderus – Juri Lujānu (LPP), Jāni Birku (TB/LNNK) un Andri Ārgali (TP). 
Katra no četrām partijām iegūs arī vietu Rīgas Brīvostas valdē, bet valdes priekšsēdētāja amats tiks „Tautas partijai”. 
Partijas vienojās par to, kuru komiteju vadību tās varētu uzņemties, taču garantijas par komitejas deputātu balsojumu priekšsēdētāja vēlēšanās nav, jo labējām partijām domē ir minimāls pārsvars. 
Krastiņš atzina, ka partiju vēlmes var nerealizēties, ja neizdosies gūt pārsvaru katrā konkrētā komitejā. 
Labējo partiju pārstāvji izvairījās atbildēt vai komiteju vadītāju vēlēšanās varētu sadarboties ar opozīcijas deputātiem. 
Rīgas izpilddirektora, finanšu komitejas, komunālo jautājumu komitejas, izglītības un jaunatnes lietu komitejas un sociālo jautājumu komitejas vadītāju amatus varētu iegūt JL, TP pārstāvji varētu vadīt attīstības komiteju, vides komiteju un drošības jautājumu komiteju. Savukārt TB/LNNK varētu uzņemties atbildību par satiksmes un transporta lietu komiteju, par LPP par pilsētas īpašumu un privatizācijas lietu komiteju. 
Lujāns atzina, ka LPP gribēja vadīt attīstības komiteju, jo LPP deputāts Andris Ameriks vadījis komiteju arī līdz šim, taču sarunu laikā LPP bija spiesti piekāpties.
Tiesa atceļ Rēzeknes domes vēlēšanu rezultātus 
LETA  03/23/05     Administratīvā rajona tiesa pēc gandrīz septiņu stundu ilga tiesas procesa atcēla Rēzeknes domes vēlēšanu rezultātus. Līdz ar to Centrālajai vēlēšanu komisijai būs jārīko atkārtotas Rēzeknes domes vēlēšanas.
Tiesas sēde, kas sākās otrdien plkst.17.30, noslēdzās trešdien īsi pēc pusnakts.
Tiesa apmierināja vairāk nekā 40 Rēzeknes domes deputātu kandidātu prasību. Prasību tiesā iesniedza partijas "Jaunais laiks" (JL), apvienības "Tēvzemei un brīvībai"/LNNK (TB/LNNK), apvienības "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL), Tautas partijas, partijas "Latvijas ceļš", Tautas saskaņas partijas un Latvijas Zemnieku savienības pārstāvji, uzskatot, ka Rēzeknē notikusi vēlētāju uzpirkšana.
Tiesas spriedumu var pārsūdzēt 20 dienu laikā no brīža, kad būs pieejams pilns sprieduma teksts, proti, no 24.marta. Centrālās vēlēšanu komisijas pārstāvji pēc tiesas sēdes informēja, ka par sprieduma pārsūdzēšanu lems pēc iepazīšanās ar tā tekstu.
Prasītāju pārstāvis advokāts Rolands Bortaščenoks tiesā norādīja uz vairākiem faktoriem, kas liecinot, ka tikušas pirktas vēlētāju balsis. Pēc viņa teiktā, īpaši vēlētāju uzpirkšana novērota tajos Rēzeknes rajonos, kur dzīvo sociāli neaizsargātākie iedzīvotāji, piemēram, tur, kur atrodas studentu dienesta viesnīca, slimnīca un pansionāti.
Par balsu pirkšanas masveidību, pēc prasītāja domām, liecina augstais tukšo balsošanas aplokšņu skaits - Rēzeknē reģistrēta 421 tukša aploksne, kas ir 2,61% no balsojošo kopskaita. Atsevišķos iecirkņos nederīgo balsu skaits bijis ļoti augsts, piemēram, 250.iecirknī - 6,39%, 251.iecirknī - 3,99% un 252.iecirknī - 2,83% no balsojošo kopskaita.
Prasītāju pārstāvis tiesai pauda viedokli, ka vēlētāji izšķīrušies iemest tukšas aploksnes, jo balsu uzpircēji apmaiņā pret samaksu pieprasījuši atdot neizmantotos kandidātu sarakstus.
Prasības pieteicēji uzsvēra, ka nopirkto balsu skaits varēja ietekmēt vēlēšanu rezultātus pilsētā, jo Latvijas Pirmā partija saņēma 674 balsis un ieguva vienu vietu domē, savukārt TB/LNNK saņēma 609 balsis un domē neiekļuva.
Rēzeknes vēlēšanu komisijas pārstāvji prasību neatzina, norādot, ka komisija ar savu darbību nav pārkāpusi "nevienu likuma pantu". Vēlēšanu komisija ir darījusi visu, kas ir tā spēkos, lai nepieļautu pārkāpumus balsošanas laikā.
Rēzeknes vēlēšanu komisijas priekšsēdētājs Raimonds Oļehno tiesai sacīja, ka 7., 10. un 11.martā reģionālajos laikrakstos publicēti aicinājumi iedzīvotājiem neiesaistīties pretlikumīgās darbībās un "nepārdot savas balsis".
"Ir notikusi pretlikumīga, bezkaunīga konstitucionālās tiesības ierobežojoša akcija," sacīja Rēzeknes vēlēšanu komisijas pārstāvis. Tomēr komisija nevarēja pēc vēlēšanām neapstiprināt to rezultātus, jo tobrīd nebija oficiālas informācijas un pierādījumi par pārkāpumiem, kas varētu ietekmēt balsu sadalījumu.
Oļehno norādīja, ka "katra iedzīvotāja balss ir vērtīga", tomēr pašreiz esot grūti pateikt, cik lielā mērā vēlētāju uzpirkšana ietekmējusi vēlēšanu rezultātus.
Par balsu pirkšanas gadījumiem stāstīja vairāki tiesā pieaicinātie liecinieki. Trīs no lieciniekiem apliecināja, ka paši nobalsojuši par partiju "Jaunais centrs" - divi no viņiem par to saņēmuši piecus latus, bet viens 10 latus.
Liecinieki apgalvoja, ka viņiem norādīts par kuru sarakstu jābalso un kuriem kandidātiem jāpievelk krustiņi.
Pēc liecinieku teiktā, pirms vēlēšanām balsu uzpircēji staigājuši "pa dzīvokļiem" un aicinājuši pārdot balsis. Tāpat vēlētāju uzpirkšana notikusi vēlēšanu iecirkņu tuvumā un sabiedriskās pulcēšanas vietās - pie veikaliem, autoostā un citur.
Daļa vēlētāju uzpirkti par pāris pudelēm alkohola. Viena no lieciniecēm, JL deleģēta novērotāja vēlēšanu iecirknī atzina, ka viņu pārsteidzis lielais to cilvēku skaits, kuri vēlēšanu iecirknī ieradušies alkohola reibumā. "Parasti tādi deklasēti elementi vēlēšanās nepiedalās," sacīja lieciniece.
Arī vairāki liecinieki, kas vēlēšanās piedalījās kā novērotāji, līdzīgi kā Bortaščenoks uzvēra, ka bijis liels skaits tukšo vēlēšanu aplokšņu, kā arī to, ka partijas "Jaunais centrs" kandidātu sarakstiem bijuši dažādi uzraksti, piemēram, "Šī partija mani nopirka", "10 lati", "Par 10" un citi līdzīgi.
Vairāki no pieaicinātajiem lieciniekiem bija saistīti ar prasības iesniedzējiem. Piemēram tiesā liecināja JL deputāta kandidātu saraksta līdera Gunta Piteronoka māsa un pusmāsa, kā arī kāda viņa vadītā Rēzeknes gaļas kombināta darbiniece.
Tiesā tika iesniegti aptuveni 1000 iedzīvotāju paraksti, kuri apšaubījuši vēlēšanu rezultātus. Pievienots arī televīzijas videosižets, kurā balsu "uzpircēji" atzīst balsu pirkšanas faktu un nosauc konkrētas cenas. Lietas materiāliem pievienota arī policijas izziņa par diviem aizturētajiem aizdomās par balsu pirkšanu Rēzeknē partijas "Jaunais centrs" labā.
Pirms vēlēšanām, 11.martā, Rēzeknē policija aizdomās par vēlētāju balsu uzpirkšanu aizturēja divus kādas partijas atbalstītājus un tika ierosināta krimināllieta pēc Krimināllikuma 90.panta par vēlēšanu tiesību realizēšanas kavēšanu.
Pirmdien Drošības policija lietu nodevai Latgales tiesu apgabala prokuratūrai, bet abiem aizturētajiem kā drošības līdzeklis piemērots paraksts par dzīvesvietas nemainīšanu.
Drošības policija oficiāli apstiprinājusi, ka aizturētie maksājuši tiem vēlētājiem, kuri izvēli izdarījuši par labu partijai "Jaunais centrs".
Šodien (trešdien) tiesā tika nolasīta Drošības policijas vēstule, kurā norādīts, ka viens no aizturētajiem nopratināšanā apgalvojis, ka uzpirkt balsis par labu partijai "Jaunais centrs" aicinājis PCTVL Rēzeknes domes deputātu kandidātu sarakstā iekļautais Iļja Klimanovs.
Sarunās ar žurnālistiem prasības iesniedzēji, pamatojot savu viedokli, norādīja, ka neskatoties uz to, ka partijas "Jaunais centrs" sarakstā nav bijušas Rēzeknē plaši pazīstamas personas, kā arī partija nav veikusi aktīvu reklāmas kampaņu pilsētā, tā ieguvusi četras deputātu vietas.
Kā ziņots, partija "Jaunais centrs" "kategoriski un pilnībā norobežojas" no vēlētāju balsu pirkšanas vēlēšanās Rēzeknē, aģentūru LETA iepriekš informēja partijas pārstāve Anna Kononova.
Saistībā ar notikumiem Rēzeknes domes vēlēšanās partijas izplatītajā paziņojumā norādīts, ka abi aizdomās turamie nekad nav bijuši nedz "Jaunais centra" biedri, nedz partijas atbalstītāji. Pēc "Jaunais centra" rīcībā esošās informācijas, vēlētāju uzpirkšanā apsūdzētie ir kādas reģionālās partijas biedri.
"Šie fakti liecina par to, ka viss Rēzeknē notikušais ir politiska provokācija," uzskata "Jaunais centrs".
Kā ziņots, saskaņā ar vēlēšanu rezultātiem Rēzeknes domē tika ievēlēti četri "Jaunā centra", divi Tautas saskaņas partijas, viens JL, viens PCTVL, viens Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas, viens partijas "Savienības Latgales sirds", viens partijas "Mūsu Latvijai", viens Tautas partijas un viens Latvijas Pirmās partijas pārstāvis. 

Atkārtotas vēlēšanas iespējamas arī Jūrmalā 
Dace Plato,  Diena  03/24/05    Par vēlētāju balsu pirkšanu Jūrmalā ir zināms pietiekami daudz faktu, lai vēlēšanu rezultātus apstrīdētu tiesā un, iespējams, kūrortpilsētā, tāpat kā Rēzeknē, sarīkotu atkārtotas vēlēšanas. Tā uzskata domē neiekļuvušās partijas, kas vērsušās tiesā ar prasību anulēt Jūrmalas vēlēšanu rezultātus.
Jūrmalas tiesa trešdien uz desmit dienām apcietināja aizdomās par vēlētāju balsu pirkšanu turēto partijas Jaunais centrs (JC) Jūrmalas domes deputātu advokātu Igoru Dreiju, ziņo aģentūra LETA. Aizdomās par vēlētāju uzpirkšanu Jūrmalā tiek turēts arī JC deputāta kandidāts uzņēmējs Sergejs Zikins un JC saraksta pārstāves — arodbiedrības MAS Jūraslīcis darbinieki priekšsēdētāja Valentīna Sprukta un šīs arodbiedrības revidente Valentīna Staško. Izmeklēšanā noskaidrots, ka vēlētāju uzpirkšana notikusi Kauguros, 2.vidusskolā izvietotajā vēlēšanu iecirknī.
"Jūrmalā balsu pirkšanai bija krietni lielāki mērogi nekā Rēzeknē, tāpēc pierādījumiem jābūt pietiekamiem, lai vēlēšanu rezultātus anulētu," Dienai sacīja deputāta kandidāte no Latvijas kalves saraksta Linda Geistarde–Upīte. 
Prasības administratīvajā rajona tiesā iesniegusi domē neiekļuvusī Reformu savienība, kā arī Latvijas kalve kopā ar Zaļo partiju, kam pievienojušies pārstāvji arī no Latvijas ceļa, Zemnieku savienības, KDS, Mūsu Latvijai, SDS, Tēvzemes savienības un domē ievēlētās Tautas partijas. Vēlēšanās uzvarējušais Jaunais laiks trešdien nolēmis tiesā nevērsties, taču pilnībā respektēšot tiesas spriedumu.
Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) svētdien par balsu pirkšanu Jūrmalā ierosināja krimināllietu un aizturēja I.Dreiju un SIA Jūrmalas gaisma valdes locekli S.Zikinu. Šo krimināllietu turpmāk izmeklēs drošības policija. I.Dreija vēlēšanās ieguva 1161 balsi (vislielākais saņemto balsu skaits no ievēlētajiem deputātiem bija 2942, vismazākais — 610).
KNAB priekšnieks Aleksejs Loskutovs sacījis, ka JC par vienu vēlētāja balsi Jūrmalā maksājis 20 latu un, viņaprāt, neviens JC saraksta kandidāts, iespējams, nebūtu iekļuvis Jūrmalas domē, ja netiktu uzpirkti vēlētāji, ziņo LETA. A.Loskutova teikto Dienai apliecināja arī L.Geistarde–Upīte. "Mūsu partijai ir divi liecinieki, kam reāli piedāvāta nauda, ja viņi balsos par Jauno centru — par vienu balsi 20 latu," sacīja deputāta kandidāte.
Latvijas ceļa Jūrmalas nodaļas vadītājs Aivars Vētra pastāstīja, ka dienu pirms vēlēšanām viņu uzmeklējis kāds vīrietis vārdā Ruslans un piedāvājis vēlētāju balsis vairumā — 500 uzreiz. "Par vienu balsi viņš prasīja piecus latus, tehniskie izdevumi kā šņabis u.c. būtu uz mūsu rēķina," sacīja A.Vētra, kurš par šo faktu informējis Jūrmalas policijas priekšnieku. Par līdzīgu piedāvājumu vēlēšanu priekšvakarā Dienai jau agrāk stāstīja arī JL pārstāvji. Savukārt Tautas partijas Jūrmalas nodaļas vadītāja Alise Landsberga atcerējās, kā vēlēšanu iecirknī domes telpās ieradušies vairāki cilvēki un prasījuši, "kur ir tas Igors Dreija, kurš par balsi solīja piecus latus". Jūrmalas municipālajā policijā tiek veikta dienesta pārbaude par iesniegumu, kurā norādīts uz divu pašvaldības policijas darbinieku aģitēšanu par labu LPP. Materiāli nodoti drošības policijai. Ņemot vērā, ka iesnieguma rakstītājs bijis alkohola reibumā un policijai viņš jau agrāk zināms kā "zaļā pūķa" draugs, policijas priekšnieks Māris Romanovskis Dienai pieļāva, ka iesniegums ir "provokatīva rakstura".
A.Vētra bija pārsteigts, kāpēc vairākums domē iekļuvušo partiju nav pievienojušās prasībai tiesā, jo atklātie vēlētāju balsu pirkšanas gadījumi liek apšaubīt arī šo partiju iegūtās vietas.
Ja administratīvā rajona tiesa nolems atcelt vēlēšanu rezultātus Jūrmalā, Centrālā vēlēšanu komisija (CVK) izsludinās atkārtotas Jūrmalas domes vēlēšanas, Dienai pastāstīja CVK priekšsēdētāja palīdze Kristīne Bērziņa. Saskaņā ar vēlēšanu likumu, ja tiesas spriedums stāsies spēkā aprīlī, atkārtotas vēlēšanas varētu notikt jūlijā vai augustā. Atkārtoto vēlēšanu sarīkošanas kārtība būs tāda pati, kā rīkojot kārtējās vēlēšanas. Šo vēlēšanu sarīkošanas izmaksas tiks segtas galvenokārt no pašvaldības budžeta.
Aksenoka teiktajam atliek ticēt 
Gunta Sloga, Pāvels Širovs Maskavā,  Diena  03/24/05     Skaidrību par Aksenoka pagātnes šaubīgajiem gadiem liedz viest dokumentu trūkums.
Kamēr Tautas partija (TP) mudina Rīgas mēra kandidātu Aivaru Aksenoku (JL) vērsties tiesā, lai tā konstatētu faktu, vai viņš bija vai nebija PSKP rindās pēc 1991.gada 13.janvāra, Dienas aptaujātie eksperti norāda, ka nav iespējams likt vienādības zīmi starp visām personām, kas pēc šā datuma oficiāli skaitījās partijas biedri. Tiek atgādināts, ka ļoti daudzi cilvēki, kas de facto jau bija pārtraukuši attiecības ar PSKP, turpināja būt tās biedri arī pēc 1991.gada 13.janvāra, jo nebija oficiāli izstājušies. Šodien arī vairs neesot pilnīgas dokumentācijas par visām personām, kas šajā laikā bija partijā.
"Tā ir lielākā politiskā nekaunība, ko viņi ir izdarījuši," tā A.Aksenoks trešdien komentēja TP paustās bažas par savlaicīgu neizstāšanos no PSKP. TP pārmetumus izpelnījusies arī viņa darbība Padomju draudzības biedrību savienības (SSOD) pārstāvniecībā Vjetnamā, kas tolaik bija VDK pārraudzībā. Saskaņā ar Saeimas vēlēšanu likumu deputātu kandidāti nevar būt personas, kas vēl pēc 1991.gada 13.janvāra darbojās PSKP (LKP), tāpat arī personas, kas ir vai ir bijušas VDK, ārvalstu specdienestu darbinieki. Šādus pašus ierobežojumus likumi attiecina arī uz kandidātiem pašvaldību vēlēšanās.
Kā uzsver Totalitārisma seku dokumentēšanas centra vadītājs Indulis Zālīte, 8.Saeimas vēlēšanās kandidējušā un 12.martā Rīgas domē ievēlētā A.Aksenoka pagātne pārbaudīta un nav konstatēta ne viņa aktīva darbība KP pēc 1991.gada 13.janvāra, ne saistība ar VDK. Pats A.Aksenoks arī atgādina, ka, stājoties tieslietu ministra amatā, viņš ir saņēmis augstākās pakāpes pielaidi valsts noslēpumam, ko nepiešķir, nepārbaudot pretendenta pagātni.
Pirms došanās uz Vjetnamu viņš strādājis par inspektoru Iekšlietu ministrijas Valsts autoinspekcijas pārvaldē. Strādāt SSOD pārstāvniecībā Vjetnamā viņu uzaicinājis dārza kaimiņš, kurš bijis biedrības biedrs. A.Aksenoks, būdams saimniecības vadītājs, uzturējis kārtībā ēku, remontējis automašīnas un veicis citus darbus.
Viņš apgalvo, ka par 1991.gada 13.janvāra notikumiem uzzinājis ar novēlošanos — toreiz vienīgais saziņas veids ar mājām bijušas vēstules. Iesniegumu par KP pamešanu uzrakstījis 1991.gada augusta puča laikā un iesniedzis to SSOD pārstāvniecībā Vjetnamā. "Tas bija vienīgais veids, kā es varēju paust savu attieksmi pret notikumiem Padomju savienībā," viņš stāsta. A.Aksenoks uzskata, ka darbību KP pārtraucis jau 1989.gadā, kad vairs nemaksāja biedra naudu. Taču viņa kritiķi uzsver — uz Vjtenamu nevarēja aizbraukt cilvēks, kas nebija KP biedrs. Pašlaik arī nav zināms, kur atrodas A.Aksenoka iesniegums par partijas pamešanu. No Vjetnamas A.Aksenoks atgriezās 1992.gadā.
Kā stāsta I.Zālīte, Latvijā nav pilnīgas dokumentācijas par to, kā un kad cilvēki pārrāva saites ar KP. 90.gadu sākumā valdījis haoss un "kaudzēm atteikumu" par izstāšanos no partijas nav nodoti arhīviem.
Pēc bijušā AP deputāta, tagad no TP Rīgas domē ievēlētā Andreja Krastiņa vārdiem, darbība kompartijā pēc 1991.gada 13.janvāra ir grūti pārbaudāma. Ir jāpierāda, ka šāds cilvēks darbojies pret valsts interesēm, saka I.Zālīte. Kā zināms, viens no skaļākajiem gadījumiem, kad personai liegts šā iemesla dēļ piedalīties vēlēšanās, ir tagadējās eiroparlamentārietes Tatjanas Ždanokas lieta. 
SSOD izveidoja 1958.gadā uz Vissavienības biedrības kultūras sakariem ar ārzemēm (VOKS) bāzes. Tā bija sabiedriska organizācija, taču pakļauta KP CK starptautiskajai nodaļai. Visi tās vadītāji, ieskaitot pēdējo — kosmonauti Valentīnu Tereškovu — bija PSKP CK biedri. SSOD pamatuzdevums bija padomju dzīves veida propaganda. 
Tāpat kā visas ar ārzemēm kontaktējošās organizācijas, arī SSOD bija VDK uzraudzībā. Par to liecina kaut vai tas, ka SSOD piederošo padomju — vācu draudzības māju Drēzdenē 80.gadu beigās vadīja VDK virsnieks Vladimirs Putins. I.Zālīte uzsver, ka SSOD atšķīrusies no Kultūras sakaru komitejas, kas bija radīta, lai VDK varētu iegūt informāciju par emigrantiem. "Protams, ka drošības orgāni to izmantoja savām vajadzībām tāpat kā Vņeštorg, Miera komiteju vai sporta biedrības," saka I.Zālīte. Taču ne jau visus, kas strādāja šajās organizācijās, vervēja. Viņam piekrīt arī krievu vēsturnieks Vladlens Sirotkins. Drīzāk SSOD bija auglīga vide "brīvprātīgo palīgu" vervēšanai. 
Bijušais Latvijas VDK priekšsēdētāja vietnieks Jānis Trubiņš arī atgādina, ka izlūkdienestiem Vjetnama, būdama socvalsts, nebija interesanta. A.Aksenoks tur vēl pie tam strādājis PSRS sabrukšanas laikā un "kāda tur Vjetnama", saka J.Trubiņš, norādot, ka tolaik VDK bija citas prioritātes. Arī I.Zālīte uzsver, ka perestroikas laikā VDK saites kļuva vaļīgākas.
Koalīcijas partiju atbildība domē
Jaunais laiks (13 mandāti)
•	Rīgas mērs + finanšu komiteja
•	Rīgas pilsētas izpilddirektors
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Izglītības, jaunatnes lietu komiteja
•	Komunālo un dzīvokļu jautājumu komiteja
•	Sociālo jautājumu komiteja
•	Latgales priekšpilsētas un Kurzemes rajona izpilddirekcijas
Tautas partija (8 mandāti)
•	Rīgas vicemērs
•	Rīgas ostas valdes priekšsēdis
•	Attīstības komiteja
•	Vides komiteja
•	Drošības un kārtības komiteja
•	Zemgales priekšpilsētas un Ziemeļu rajona izpilddirekcijas
TB/LNNK (6 mandāti)
•	Rīgas vicemērs
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Satiksmes komiteja
•	Kultūras, mākslas komiteja
•	Vidzemes priekšpilsētas izpilddirekcija
Latvijas Pirmā partija (4 mandāti)
•	Rīgas vicemērs
•	Rīgas ostas valdes loceklis
•	Īpašuma un privatizācijas lietu komiteja
•	Centra rajona izpilddirekcija

Strode saglabā grožus 
Anna Rancāne, Ināra Egle,  Diena  03/24/05     Daugavpilī vadība nemainās, Limbažos TP vietā Jaunais laiks.
Jaunievēlētās Daugavpils pašvaldības pirmajā sēdē trešdien pārpildītā domes zālē par domes priekšsēdētāju ievēlēja vienīgo izvirzīto kandidātu — līdzšinējo pilsētas vadītāju Ritu Strodi no Daugavpils pilsētas partijas un Latvijas ceļa (DPP/LC) apvienotā saraksta. R.Strodes ievēlēšanu klātesošie iedzīvotāji apsveica ar ziedu klēpjiem un vētrainiem aplausiem, pieceļoties kājās. Par viņu balsoja desmit no piecpadsmit domes deputātiem, četri bija pret, viena vēlēšanu zīme gan šajās, gan arī visās pārējās domes amatpersonu vēlēšanās izrādījās nederīga.
Ar tādu pašu balsu attiecību par Daugavpils domes priekšsēdētājas pirmo vietnieci tika ievēlēta Eleonora Kļeščinska (DPP/LC) un trīs priekšsēdētājas vietnieki — Jānis Lāčplēsis (DPP/LC), Miroslavs Mitrofanovs (PCTVL) un Vladislavs Drīksne (Latvijas Pirmā partija). Četras no piecām Daugavpils domē ievēlētajām partijām — DPP/LC, Jaunais centrs, PCTVL un LPP — parakstījušas koalīcijas līgumu par sadarbību. Opozīcijā ir palikusi Daugavpils eksmēra Riharda Eigima vadītā partija Latgales gaisma, kas vēlēšanās ieguva piecas deputātu vietas. Iepriekšējās pašvaldību vēlēšanās 2001.gadā tā Daugavpils domē ieguva vairākumu. 
Ar iepriekš neparedzētu iznākumu beidzās Limbažu domes priekšsēdētāja vēlēšanas, kurās ar vienas balss pārsvaru (seši par, pieci pret) Latvijas Pirmās partijas izvirzīto Ģirtu Ieleju pārspēja Jaunā laika mēra kandidāts Juris Žūriņš. Viņš Dienai izteica cerību, ka pozīcija un opozīcija pastāvēs tikai līdz mēra ievēlēšanai, bet turpmāk dome varēs strādāt vienoti kā viena komanda. J.Žūriņš līdz šim bija rajona padomes izpilddirektors. Iepriekšējā sasaukumā Limbažu domi vadīja Tautas partijas mērs Ojārs Puriņš, kas uz amatu vairs nepretendēja. Dienai ir zināms, ka TP bija vienojusies ar LPP, ka varētu atvēlēt Limbažu vadību tās pārstāvim, par kura ievēlēšanu arī it kā bija panākta vienošanās. Taču balsojuma iznākums rādīja citu ainu — tā kā tas bija aizklāts, var tikai pieļaut, ka par labu JL ir nosvērusies Latvijas ceļa viena deputāta balss, uz ko bija cerējusi LPP. 
Taču TP ieguva mēra amatu Aizkrauklē, kur iepriekš nebija pie varas. Par Aizkraukles novada domes priekšsēdi ir ievēlēts Vilnis Plūme, kas tikai pirms vēlēšanām pieslējās TP.

Valsts valdībā...

Kariņš nav sācis solītās sarunas ar LNT par VN kontrolpaketes pārdošanu 
Irina Jesina,  Diena  03/19/05    Lai gan ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL) jau šīs nedēļas sākumā Dienai paziņoja, ka "šonedēļ tiksies" ar a/s Ventspils nafta (VN) lielākā līdzīpašnieka — a/s Latvijas naftas tranzīts (LNT) valdes locekļiem, lai vienotos par VN akciju kontrolpaketes pārdošanu kādam stratēģiskam investoram, LNT valdes priekšsēdis Vladimirs Solomatins par šādiem ministra nodomiem nedēļas laikā nav ticis informēts ne oficiāli, ne neoficiāli un arī nav ticies ar ministru. 
Ekonomikas ministrs ar savas palīdzes Ievas Zībergas starpniecību visu nedēļu Dienai atkārtoja vienu un to pašu — "process notiek, par rezultātiem informēsim, kad tie būs".
V.Solomatins Dienai pauda neizpratni, kāpēc valdība medijos spriež par privātiem uzņēmumiem, viņus pašus neinformējot par konkrētiem plāniem. "Nekādu sarunu par VN privatizācijas nosacījumiem valsts ar LNT neveda jau kopš 1997.gada, kad mēs par vairāk nekā 70 miljoniem latu iegādājamies VN akcijas. Tagad valdība, nekonsultējoties ar mums, mēģina mainīt VN privatizācijas nosacījumus," teic V.Solomatins.
Otrdien sarunā ar Dienu K.Kariņš teica, ka uzklausīs LNT valdes pozīciju par valdības marta sākumā apstiprināto nostāju — izveidot akciju kontrolpaketi un potenciālajiem investoriem piedāvāt valstij piederošās VN akcijas iegādāties atklātā izsolē. Kā zināms, LNT pieder 48,89%, bet valstij — 38,62% VN akciju. 
"Sarunās noskaidrosies, vai mums ir ko piedāvāt vai nav, jāsaprot, vai varam salikt kopā piedāvājumu," teica K.Kariņš. Vaicāti par konkrēto tikšanās dienu un sarunu partneriem, ne ministrs, ne viņa preses sekretāre I.Zīberga trešdien, ceturtdien un piektdien neatbildēja.
Sarunā ar Dienu V.Solomatins kritizēja valdības plānus par VN pārdošanu: viņaprāt, sākumā valstij publiskajā piedāvājumā par naudu būtu jāpārdod 5%, bet starptautiskajā akciju tirgū — 7% valsts akciju un tikai tad atlikušie 26% jāpiedāvā kontrolpaketes veidošanai. 
1.martā valdība K.Kariņam uzticējusi risināt sarunas ar VN privātajiem akcionāriem par uzņēmuma akciju kontrolpaketes izveidi, taču šajā procesā ministrs vēl nav iesaistījis Latvijas Privatizācijas aģentūru (LPA), kuras pārziņā ir valsts īpašuma privatizācijas nosacījumi, Dienai apstiprināja LPA preses sekretāre Aiga Pelāne.
Diena jau rakstīja, ka LNT kontrolpakete pieder kompānijai Ventbunkers, kuras lielākā īpašniece ir Nīderlandes firma Yelverton Investments. Tās akcionāri sabiedrībai nav zināmi, taču pēc uzņēmēja Jūlija Krūmiņa teiktā, tas esot Ventspils mērs A.Lembergs, kas caur šo ārzonu tieši un pastarpināti kontrolē Ventbunkeru un VN. Pēdējā laikā starp Ventbunkera mazajiem akcionāriem un Yelverton Investments radušās domstarpības, un par kompānijas vadību notika cīņas. Taču, lai arī pērnā gada beigās mazajiem akcionāriem O.Berķim, I.Skokam, O.Stepanovam un I.Ševcovam uz īsu brīdi izdevās apvērsums — tika nomainīta uzņēmuma padome un valde, Yelverton Investments situāciju ievirzījis iepriekšējā gultnē, kas ļauj secināt, ka arī teikšana pār LNT, kas būtu valsts galvenais sarunu partneris, pieder tieši Yelverton Investments. Taču valdībai tuvi avoti Dienai teica, ka ekonomikas ministram tikšanās ar A.Lembergu neesot ieplānotas.
Sarunas turpināsies trīs mēnešus, pēc tam to rezultātus izvērtēs valdība. Ja sarunās panākumi netiks gūti, K.Kariņš atkārtoti valdībai sniegs priekšlikumus par turpmāko rīcību.

NRTVP maldināta par LTV parāduViesturs Radovičs,  NRA  03/21/05     Latvijas Televīzija (LTV) nav informējusi Nacionālo radio un televīzijas padomi par to, ka 273 534 latu parādu gatavojas nodot uzņēmumam, kuru dibinājušas tās pašas personas, kas LTV palikušas parādā.
Bijušais Nacionālās radio un televīzijas padomes (NRTVP) priekšsēdētājs Ojārs Rubenis Neatkarīgajai stāstīja, ka 2002. gadā bijis ļoti pārsteigts, uzzinot par LTV nepiedzīto parādu: "Latvijas Televīzija jau no laika gala ir gaudusies par naudas trūkumu. Kad biju vēl NRTVP vadītājs, lūdzu padomes revīzijas komisijai veikt LTV revīziju. Biju ļoti pārsteigts, uzzinot, ka kāds uzņēmums mūžam nabadzīgajai televīzijai ir parādā gandrīz 280 tūkstošus latu."
Pēc negaidītā atklājuma NRTVP likusi LTV iesniegt priekšlikumus parāda atgūšanai. Viens no tiem bijis parāda nodošana citam uzņēmumam, noslēdzot galvojuma līgumu. NRTVP šo piedāvājumu toreiz atbalstīja. "Tikai šajās dienās no preses uzzināju, ka parāds cedēts uzņēmumam, kuru dibinājuši tie paši cilvēki, kuri parādu uztaisīja. Tas ir pilnīgs murgs! Ja mēs to būtu zinājuši toreiz, parāda nodošanu noteikti nebūtu atļāvuši," sacīja O. Rubenis.
"Nezinu, ko toreiz domāja LTV vadība, pieļaujot, ka parāds sasniedz gandrīz 280 tūkstošus latu. Normālā uzņēmumā finanšu daļa, redzot, ka kādam parāds pārsniedz jau 10 tūkstošus, tūlīt pieprasa tā atdošanu vai arī lauž līgumu par pakalpojumu. Par šiem 280 tūkstošiem LTV varētu nodrošināt trīs olimpisko spēļu translācijas," emocionāli piebilda bijušais NRTVP priekšsēdētājs.
Savukārt LTV ģenerāldirektora vietnieks Edgars Kots, kurš pirmais lūdza likumsargiem pārbaudīt faktus par neizprotamajiem darījumiem ar parādu, laikrakstam Vakara Ziņas norādīja, ka par minētajiem 273 534 latiem LTV varētu uzņemt 20 jaunas filmas Likteņa līdumnieki sērijas vai arī nomainīt visas kameras un pilnībā atjaunot autoparku.
Neatkarīgā jau ziņoja, ka Ekonomikas policija ierosinājusi krimināllietu par pilnvaru pārsniegšanu LTV. To lūgusi televīzijas vadība, un tā ir saistīta ar firmas Aģentūra 800 parādu 275 534 latu apmērā. Pagaidām izmeklēšana neesot vērsta pret kādu konkrētu personu, taču iespējamais vainīgais, visticamāk, meklējams LTV vadībā.
Aģentūra 800 no LTV saņēma dažādus pakalpojumus – komercsižetu pārraidi, telpu nomu un citus, par kuriem no 2001. gada 1. augusta līdz 2002. gada 8. jūnijam palika televīzijai parādā 273 534 latus. 2002. gada 22. maijā LTV valdes sēdē juridiskā biroja vadītājs ieteica trīs risinājumus – cedēt parādu trešajai personai, iesniegt tiesā prasību par parāda piedziņu, iesniegt tiesā prasību par maksātnespēju. Valde uzdevusi juristiem sagatavot informāciju par cedēšanas iespējām, ko LTV juristi arī izdarījuši. Taču īpašu interesi iespēja atgūt naudu LTV vadībā neesot izraisījusi.
LTV vadītāji faktiski rīkojās pretēji juristu ieteikumiem. LTV noslēdza galvojuma līgumu ar SIA Baltic Communication Bridge (BCM), kas vēlāk pārdēvēta par SIA Prima SV. BCM apņēmās atbildēt par Aģentūras 800 parādu. BCM dibinātāja ar paraksta tiesībām bija Ingrīda Āboliņa, kura dibināja arī Aģentūru 800. Faktiski garantijas par parāda atdošanu pieņemtas no paša parādnieka, un nauda tā arī nav atgūta. Demakova mudina izmantot Eiropas Savienības līdzekļus 
Anda Kļaviņa,  Diena  03/22/05     Tā ir nolaidība, ka tik maz kultūras projektu līdz šim ir izmantojuši Eiropas Savienības līdzfinansējumu, — Dienai pauda kultūras ministre Helēna Demakova. Tāpat kā Liepājas koncertzālei, arī citiem kultūras objektiem reģionos būtisku finansējuma daļu var dot ES Reģionālās attīstības fondi. Atskatoties uz pirmajā darbības gadā paveikto, ministre kā vienu no nozīmīgākajiem projektiem min Latvijas valsts un ES kopfinansējuma rezultātā topošo Latvijas arhīvu, muzeju un bibliotēku kopējas informācijas sistēmu. Gandrīz divarpus miljonus no aptuveni 3 211 000 miljonu lielā projekta budžeta dod ES. Par savu nozīmīgāko veikumu H.Demakova uzskata projekta Trīs brāļi (Latvijas Nacionālā bibliotēka, koncertzāle Rīgā un laikmetīgās mākslas muzejs) sākšanu un virzīšanu. LNB projektam ir rezervēti 12 miljoni latu, aprīlī ir plānots noslēgt līgumu par bibliotēkas tehniskā projekta izstrādi. Koncertzāles sakarā patlaban tiek risināti AB dambja īpašumtiesību jautājumi, izstrādāta projekta īstenošanas koncepcija. 1.aprīlī darbu sāks aģentūra Trīs brāļi, kura īstenos visus trīs objektus. 
Demakova ir virzījusi Dziesmu un deju svētku likuma izstrādāšanu un sola panākt tā pieņemšanu Saeimā ar atbilstoša finansējuma garantiju. Svarīga ir profesionālās mūzikas sakārtošana: finansēta profesionālā kamerorķestra izveide, skaidrība par Lielās ģildes un Vāgnera zāles nākotni. 
Nacionālā kino finansējumu 2005.gadā izdevies palielināt gandrīz par pusmiljonu, kino naudas palielināšanu Demakova min arī kā nākamā darba cēliena prioritāti. Aktuāla ir darba samaksa kultūras nozarē: līdz šim palielinātas algas LNB speciālistiem, tagad ministre valdībai ir prasījusi vienu miljonu latu muzeju un arhīvu darbinieku algām.
Kā prioritāru ministre min kultūras industriju, piemēram, dizaina nozares valstisku sekmēšanu. Tas sasaucas ar topošajām kultūrpolitikas vadlīnijām. Tās iezīmēs jaunu paradigmu: katras jomas saistību ar kultūru. Vadlīnijas apstiprināšanai Saeimā tiks dotas jūnijā. Patlaban norit to apspriešana reģionos.

Privatizācijas cenas noteikšanai izstrādās jaunu metodikuLETA  03/22/05     Apbūvētās zemes platības pilsētās, visticamāk, netiks privatizētas ne par tirgus, ne kadastrālo vērtību, šodien raksta laikraksts "Diena". 
Tautas partija (TP) un "Jaunais laiks" (JL) sarunās vienojušies, ka tā vietā valdībai, tātad - atbildīgajai Ekonomikas ministrijai, būs jāizstrādā īpaša metodika, pēc kuras tiks aprēķināta privatizējamo zemju cena. 
Pret šādu kompromisu pirmdienas privatizācijas jumta likuma vērtēšanas darba grupā būtisku iebildumu nebija arī citiem koalīcijas partneriem. Savukārt ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL) "Dienai" apšaubījis, vai cenas metodikas noteikšanas deleģēšana ministrijai būtu labākais risinājums. 
Jaunās privatizācijas cenas noteikšanā pamatā vērā tiktu ņemta citu, līdzvērtīgu zemju pārdošanas cena. "Tādējādi privatizējamās zemes cena būtu maksimāli pietuvināta tirgus cenai," laikrakstam skaidrojis JL pārstāvis darba grupā Dzintars Zaķis. 
Vērā tiktu ņemti arī citi faktori, piemēram, nomas maksa, kas jau tiek maksāta par šīs zemes izmantošanu. 
Kariņš ar preses pārstāves Ievas Zībergas starpniecību pirmdien laikrakstam norādījos, ka šāda kārtība privatizācijas pabeigšanu varētu lieki sarežģīt, tādēļ neuzskata to par labāko variantu. 
Pagaidām kompromiss panākts tikai formāli un par konkrētiem formulējumiem darba grupai vēl jāvienojas. Precizēta tiks arī zemes privatizācijas cenas noteikšana lauku rajoniem. 
Kā atgādina laikraksts, TP deputāta Mihaila Pietkeviča priekšlikumi zemi privatizācijai nodot par kadastrālo vērtību, nevis par tirgus vērtību, kā līdz šim, izraisīja asus JL iebildumus, un abu partiju pārstāvji vairākas nedēļas nespēja vienoties par kompromisu. 
Tuvākajās darba grupas sēdēs tiks skatīti vēl vairāki Pietkeviča priekšlikumi, kurus "kategoriski nevar pieņemt" JL. To skaitā ir TP deputāta rosinātā privatizācijas sertifikātu "apmaiņa" pret īpašuma kompensācijas sertifikātiem attiecībā divi pret viens un maksāšanas attiecību maiņa, proti, Pietkevičs ierosina par privatizējamajiem īpašumiem norēķināties 80% sertifikātos un tikai 20% maksāt naudā, kamēr JL uzstāj saglabāt līdzšinējo kārtību - 20% sertifikātos un 80% naudā. 
Latvijas banka sola mazāku inflācijuBens Latkovskis,  NRA  03/22/05     Latvijas Banka prognozē, ka inflācijas līmenis būtiski samazināsies, sākot ar jūniju.
"Mūsu rīcībā esošie skaitļi liecina, ka jau šogad inflācijas līmenis ar jūniju varētu būtiski samazināties," vakar paziņoja Latvijas Bankas prezidents Ilmārs Rimšēvičs. Sagaidāms, ka tad pārtrūks vairāku vienreizēju faktoru iedarbība, kas uzturēja augstu inflācijas līmeni 2004. gada otrajā pusgadā. Saskaņā ar Latvijas Bankas aprēķiniem vienreizējie faktori veidoja 3,8 procenta punktus, tas ir, vairāk par pusi no 6,2% inflācijas 2004. gadā. Pēc I. Rimšēviča vārdiem, gada pirmo mēnešu rādītāji norāda uz pakāpenisku pamatinflācijas (nerēķinot administratīvi regulējamās, neapstrādātās pārtikas un degvielas cenas) līmeņa samazināšanos. Februārī gada pamatinflācija bija 4,3%, bet janvārī vēl 4,7%.
Naktī no svētdienas uz pirmdienu pēc ilgām un grūtām sarunām Eiropas Savienības finanšu ministri vienojās par Stabilitātes un izaugsmes pakta reformām, proti, ļaut atsevišķām valstīm neievērot stingru fiskālo disciplīnu. Latvijas Bankas prezidents Ilmārs Rimšēvičs vakar pauda dziļu nožēlu par notiekošo.
"Stabilitātes un izaugsmes pakts ir saņēmis nopietnu triecienu. Fiskālie kritēriji ir mīkstināti. Šis precedents var radīt citus precedentus. Pandoras lādītes durvis ir vaļā, un varu tikai izteikt savu nožēlu, ka tas ir noticis," ar skumju izteiksmi sejā šo jaunumu komentēja Latvijas Bankas prezidents. Viņš izteica cerību, ka šis būs pēdējais gadījums, kad ES valstis savu iekšējo interešu dēļ ļausies kārdinājumam revidēt iepriekš pieņemtās stingrās fiskālās disciplīnas normas. "Neskatoties uz skepsi, ceru, ka kādu laiku fiskālā stabilitāte ES saglabāsies," sacīja I. Rimšēvičs.
Reformēt Stabilitātes un izaugsmes paktu jau ilgāku laiku pieprasa Vācija un Francija, kuras jau trīs gadus pēc kārtas šo paktu neievēro. Proti, šo valstu budžeta deficīts pārsniedz pakta noteikto 3% no IKP līmeni. Šogad Francija solās iekļauties noteiktajos rāmjos, taču Vācija par šādiem sasniegumiem var tikai sapņot. Interesanti, ka šis pakts tika pieņemts 1997. gadā tieši pēc Vācijas iniciatīvas.
Pirmdienas naktī panāktā vienošanās paredz, ka Eiropas Komisija varēs ņemt vērā virkni mainīgu faktoru, izvērtējot dalībvalstu budžetu deficītus. Praksē tas, piemēram, nozīmē, ka Vācijas ieguldījumi austrumu zemju infrastuktūras uzlabošanā tiks izņemti no budžeta apjoma, kuram jāatbilst kritērijiem.
Latvija vienmēr iestājusies pret jebkādām šī pakta izmaiņām. Ja mēs ievērojam stingru fiskālo politiku (pērn budžeta deficīts bija 1,1% no IKP), tad to nevar teikt par inflācijas līmeni. Taču, kā Neatkarīgajai pastāstīja Eiroparlamenta deputāts Guntars Krasts, tad cerības, ka, mainot kritērijus, varētu mainīt inflācijas līmeni, ir minimālas. Vēl vairāk, pārskatot Stabilitātes un izaugsmes pakta kritērijus, varētu parādīties prasības pēc noteikta tekošā deficīta līmeņa, kurš Latvijai ir sevišķi augsts. Pērn tas Latvijai, pēc I. Rimšēviča vārdiem, bija 12% no IKP, bet šogad, pēc Latvijas Bankas prognozēm, tas varētu būt zem 10% no IKP.
Saimniecībā un biznesā...

Pašvaldības bremzē attīstībuGundega Skagale,  NRA  03/21/05    Par 57% audzis Plus punkta apgrozījums – līdz 12 miljoniem latu.
Viens no Latvijas trīssimt lielākajiem uzņēmumiem pēc apgrozījuma preses un impulsa preču mazumtirgotājs SIA Plus punkts līdz gada beigām plāno uzstādīt 65 jaunus kioskus dažādās Latvijas pilsētās. Uzņēmuma direktors Dairis Kārkliņš intervijā BJ atzīst, ka varētu attīstīties vēl straujāk, taču daudzas pašvaldības liek šķēršļus uzņēmējdarbībai.
– Pirms dažiem gadiem tika minēts, ka Plus punkts pārvalda apmēram 20% preses mazumtirdzniecības tirgus. Cik liela tirgus daļa ir Plus punkta rīcībā šobrīd?
– Tā kā Latvijā ir tik daudz dažādu mazo kioskiņu, kuri velns viņu zina ko tirgo, tirgus daļas lielums kiosku segmentā ir nenosakāms. Neviena preses mazumtirdzniecības un impulsa preču pārdevēja tirgus daļa precīzi nav zināma. Mūsu mērķis ir būt pieejamiem lielākajai sabiedrības daļai, un uzņēmuma tīkls šobrīd pārklāj gandrīz visu Latviju ar 135 tirdzniecības vietām. Kioski pārsvarā atrodas uz ielām. Tirdzniecības paviljoni arī atrodas uz ielām, bet paredzēti aktīvākas pircēju plūsmas apkalpošanai. Veikali izvietoti tirdzniecības centros un citās sabiedriskās telpās. 
Plus punkta attīstība ir likumsakarība – mēs izprotam tirgu un apsteidzam konkurentus ar aktīvu mārketingu, nelielu, bet efektīvu un ātri reaģējošu menedžmenta komandu, loģistiku, preču sortimenta un izvietojuma politiku. 
Mūsu lielākie konkurenti Preses apvienība pērn ar 365 kioskiem spēja panākt tikai 20 miljonu apgrozījumu, kamēr mēs ar 120 kioskiem – 12 miljonu latu apgrozījumu. Būtiskākā atšķirība starp mums un viņiem – viņiem ir palicis padomju laika mantojums – Preses apvienības kiosku tīkls. Mēs tirdzniecības tīklu radām no jauna.
– Kas ir jūsu apgrozījuma pamatā? Prese tā visticamāk nav, jo tā tikai pievilina cilvēku pie kioska, – vai cigaretes?
– Cigaretes mēs pārdodam par 20% vairāk nekā mūsu konkurenti, kaut arī viņiem ir trīs reizes vairāk tirdzniecības vietu. Kopumā mēs nodrošinām vidēji par 10% zemākas cenas nekā līdzīgos mazumtirdzniecības tīklos. Jā, pasaulē uzskata, ka impulsa precēm cenai nav nozīmes, bet Latvija ir īpašs gadījums. Te bieži neder vispārpieņemtās ekonomiskās normas. Mūsu klienti nav top menedžments, kas brauc dārgajās mašīnās. Kiosku klienti staigā ar kājām, brauc ar sabiedrisko transportu, skolēni, studenti, kuri skaita santīmus, lai pēc iespējas vairāk kaut ko nopirktu par vecāku iedoto dienas naudu. Latvijā cilvēkiem arī impulsa precēm ir svarīga cena. 
Mūsu biznesa pamatā ir apgrozījums – mēs neliekam pircējiem maksāt par brendiem un abstraktu pievienoto vērtību. 
Droši vien pēc desmit gadiem būs citādi – viss attīstās –, taču mēs strādājam šodien. Mēs nevaram dzīvot šodien pēc principiem, kas darbosies pēc desmit gadiem. Latvijai ir specifiska ekonomiskā teorija, un ne tikai mūsu biznesa jomā.
Plus punkts veic daudzas mārketinga aktivitātes – varbūt mūsu balvas nav lielas un dārgas, bet mēs dodam daudz un bieži. Tāpēc, ka Latvijas pircējam ir svarīgi saņemt bonusu uzreiz, kaut vai sīku. 
Impulsu preču tirdzniecībā ļoti svarīga ir arī kioska atrašanās vieta.
– Cik šogad plānojat atvērt jaunas kiosku vietas? 
– Šogad, plānoju, Plus punktam būs līdz 200 kiosku vietām. Pašvaldības ir birokrātiskas līdz ārprātam. Izej visas saskaņošanas, un tad pēkšņi izrādās, ka vienam kokam vajag apakšējo zaru nozāģēt, un viss sākas no gala. Lai uzliktu kiosku, ir jāiziet tieši tāds pats saskaņošanas process, kā lai uzceltu Saules akmeni. Visas prasības ir vienādas, tieši tikpat parakstu, nav nekādu atviegloto noteikumu. Līdz ar to ir vietas, kur, lai uzstādītu vienu kiosku, skaņojam papīrus pat divus gadus. Viss notiek nežēlīgi lēni. 
Martā, aprīlī vien darbu sāks kādi desmit jauni kioski – Rīgā, Daugavpilī, Alūksnē u.c. Šis lielais skaitlis ir skaidrojams ar to, ka pašvaldības pieturēja mūsu projektus. Ja liekam decembrī kiosku, tad būvvalde parasti atļauj labiekārtošanas darbus veikt pavasarī, kad zeme atkususi. Bet, tuvojoties pavasarim, viņi negrib pieļaut šādas atkāpes un pietur projektus. Viņiem šķiet, kas tad tur – divas trīs nedēļas, zeme tūdaļ būs vaļā, un jūs varēsiet visu uzreiz skaisti izdarīt. Bet tas taču ir vesels mēnesis, kurā kāds cilvēks būtu strādājis, saņēmis algu, samaksāti nodokļi un tā tālāk, un tā tālāk. Bet pašvaldības nesteidzas.
Ir grūti izteikt prognozes – jo mēs būtu gatavi arī 250 kiosku vietas apkalpot, taču mūsu attīstību bremzē pašvaldību ierēdņi. Viņu tempus nevar prognozēt. 
Turklāt lielu iespaidu uz Latvijas uzņēmējdarbības vidi atstāja arī pašvaldību vēlēšanas. Mūsu attīstībā šobrīd ir trīs mēnešu klusums – esam atvēruši jaunas kiosku vietas, bet tikai tās, kur visi papīri bija sakārtoti. Pārējais darbs ir apstājies. Latvijā reizi četros gados trīs mēnešus nenotiek nekas – vismaz mūsu biznesa nišā. Mēs neesam tajā kategorijā, kuri grib kaut ko privatizēt, mēs gribam tikai nomāt no pašvaldības. Mums pieder tikai kioski, zeme ir pašvaldības īpašums. 
Situācija dažās pašvaldībās ir pat vairāk nekā komiska. Tā, Plus punkts sponsorēs viena mūzikas diska iznākšanu, kā ietvaros patlaban organizējam koncertu tūri jūnijā. Mani cilvēki šajā nolūkā janvārī rezervēja estrādes laikus. Viena pilsēta nepieņēma koncerta rezervāciju, jo esot jāzvana trīs nedēļas pēc domes vēlēšanām. Mēs visādi domājām, kāda estrādes rezervēšanai varētu būt saistība ar pašvaldību vēlēšanām, neizdomājām. Nosmējāmies – tajā pilsētā koncerta nebūs. Mēs esam elastīgi, varam braukt arī uz citām pilsētām. 
Pašvaldību attieksmi pret uzņēmējiem var redzēt pēc mūsu attīstības – kur pašvaldība grib kaut ko sakārtot un nāk pretī uzņēmējam, kur ietiepjas kā āži. Piemēram, Jēkabpilī uzņēmējam klājas grūti. Mēs divarpus gadu esam cīnījušies par vienu kioska vietu Jēkabpilī, tostarp esam ar mieru labiekārtot apkārtni, kā to darām daudzviet. Taču visam ir jābūt saprāta robežās, ne jau vairāku desmitu tūkstošu latu investīcijas. Varbūt Rīgas centrā es būtu ar mieru arī lielākas summas ieguldīt celiņu bruģēšanā un tamlīdzīgi, bet es nevaru Jēkabpilī uzlikt puķu kastes un sastādīt kokus par šā kioska desmit gadu peļņu. 
– Pašvaldību vēlēšanās jēkabpilieši ir izvēlējuši līdzšinējo mēru, tātad jums joprojām šajā pilsētā neizdosies attīstīties...
– Tur pār pilsētu valda arhitekti. Jēkabpilī no viena privātā nopirkām divas pabriesmīgas vietas, tās mums tagad strādā. Mēs gribētu uzlikt jaunus kioskus, bet arī to mums īsti neļauj. Mūs mēģina tur visos veidos traucēt un likt šķēršļus. Mūs šajā pilsētā negrib, un kāpēc tur tiek lobēti citi, es nezinu. Ja pilsētā parādās jauns konkurents, tas pašvaldībai taču ir labāk. Tas liek samazināt cenas, preču piedāvājums plašāks. Taču, pateicoties pašreizējai pašvaldības attieksmei, Jēkabpilī ir maz darba vietu.
– Vai kioska ienesīgums ir atkarīgs tikai no tā atrašanās vietas?
– Nevar impulsu preču tirdzniecības vietu uzstādīt mežā, cilvēki speciāli uz turieni nebrauks. Jāmeklē vietas, kur cilvēki gaida sabiedrisko transportu, skolu tuvumā. 
Rīgā visienesīgākā vieta ir Miera un Brīvības ielas stūris, kur izvietots Plus punkta paviljons. Tikpat laba vieta ir arī Marijas un Satekles ielas stūris. 
Mēs esam elastīgi sortimenta ziņā – ja kiosks atrodas pie skolas, tad pārdevējai ir jāizmanto iespējas pasūtīt dažu santīmu produktu, kas orientēts uz bērnu. Kioskā ir jābūt produktam arī par diviem, trim santīmiem – dažāda veida uzlīmes un čupačupsi.
– Narvesen savos kioskos Norvēģijā ir sācis tirgot aviobiļetes. Vai Plus punkta kiosks negatavojas izplatīt, piemēram, Nacionālā teātra biļetes?
– Šobrīd vēl ne. Plus punkts vēl nav vienā sistēmā datorizējis savus kioskus. Jo tās ir ļoti lielas investīcijas, kuras ceram līdz gada beigām veikt. Mēs esam tirgojuši uz koncertiem biļetes, bet, ja biļetes ir piesaistītas konkrētam numurētam krēslam, bez elektroniskās tirdzniecības sistēmas nevaram nodrošināt, ka nepārdodam divas biļetes uz vienu vietu. 
Tā kā tehnoloģijas attīstās arvien straujāk, samazinās to izmaksas, mēs varam atļauties investīcijas kiosku datorizācijai. Šobrīd gatavojam vienu kiosku testa izmēģinājumiem. Pēc veiksmīga pilotprojekta, iespējamo kļūdu novēršanas, varēsim arvien vairāk saviem klientiem piedāvāt dažādus elektroniskos pakalpojumus. Tā ir nākotne.
Lielveikalos mēs jau šodien varētu strādāt vienotā datorizētā sistēmā, bet mēs gribam visā Plus punkta tīklā piedāvāt savu pakalpojumu. 
– 2004. gada novembrī Konkurences padome saņēma kādas privātpersonas G. Bojāra iesniegumu, ka Plus punkts ierobežo iespējas iegādāties cigaretes. 
– Nebūsim naivi, G. Bojārs nebija vienkārša privātpersona, parasts pircējs. Cigarešu izvēlē ir viens kritērijs – apgrozījums. Cigaretes nenes peļņu, īpaši ar mūsu cenu politiku. Mēs strādājam ar 8% uzcenojumu. Kioskā nevar izvietot pilnīgi visas cigaretes, kas pārstāvētas tirgū. Pirmkārt, nav tik daudz vietas. Otrkārt, kāda jēga no cigaretēm, kuras ļoti maz tiek pārdotas. Primārais cigarešu izvēlē ir apgrozījums un mūsu piegādātāju vēlme sadarboties, iespējas investēt mārketinga pasākumos. 
Philip Morris mums aizņem tikai kādus 60% plauktu, 40% ir citi. Tieši tāpat kā visā Latvijas tirgū.
– Vai Latvijas preses un impulsa preču mazumtirdzniecībā ir vieta vēl kādam lielam spēlētājam – bez Narvesen un Plus punkta?
– Tie mazie tirgus dalībnieki, kas nebija tik gudri un operatīvi nepārdeva mums savus tīklus, pamazām beigs savu biznesu. Viņiem citas nākotnes nav. Ir taču liela atšķirība, vai preci var iepirkt mēnesī par 100 latiem vai 100 tūkstošiem. Nevar ar vienu vai diviem kioskiem normāli attīstīties. 
Plus punktam vēl ir vietas, kur attīstīties. Un mēs to arī darām. Ja kāda mūsu tirdzniecības vieta ir netālu no konkurentiem, tas mūs nesatrauc, jo parasti mēs vinnējam. Bet negatavojamies arī pārspīlēt un taisīt otru Preses apvienību, mūsu mērķis nav ik pēc dažiem kvadrātkilometriem uzstādīt kādu kiosku. Mēs esam privāts uzņēmums, ir jābūt arī kādai peļņai. 
– Cik darba vietu nodrošina Plus punkts?
– Pēdējo divu gadu laikā uzņēmuma darbinieku skaits ir trīskāršojies – šobrīd nodarbinām apmēram četrus simtus cilvēku. Tas ir stereotips, ka kioskos galvenokārt strādā pirmspensijas vecuma sievietes. Tirdzniecības centros strādā daudzi studenti, puiši, kuri studijas var apvienot ar maiņu darbu. 
Es ceru un gaidu, kad valdība beidzot paaugstinās neapliekamo minimumu vismaz līdz 40 latiem. Tas ļautu mums maksāt lielākas algas pārdevējiem, kuri ir ne tā labāk apmaksātā profesija darba tirgū. Plus punkts katru mēnesi algās samaksā 80 tūkstošus latu. Būvķīmijas ražotāji meklē tirgusInga Balode,  NRA  03/21/05     Latvija būvķīmijas ražošanā pašlaik ir vadošajās pozīcijās Baltijā.
Lai arī sāncenšu būvķīmijas produktu tirgū netrūkst, vietējie ražotāji ar izdevīgāku cenu, labāku kvalitāti un jauniem izgudrojumiem pagaidām visai sekmīgi konkurē ar lielajām ārzemju kompānijām. 
Latvijā pašlaik darbojas kādi desmit būvķīmijas ražotāji, BJ informēja Latvijas Būvmateriālu ražotāju asociācijas izpilddirektors Žanis Šulcs. Līdztekus tam vietējā tirgū darbojas arī lielie ārzemju būvķīmijas ražotāji, piemēram, Sika un Mapei. 
Latvijā būvķīmijas tirgus nākotnē labi attīstīsies, jo arvien vairāk vietējo apgūst tādu produktu ražošanu, kas ir ārzemju konkurentu preču klāstā, prognozē būvmateriālu ražotāju pārstāvis.
Latvijas kapitāla uzņēmuma SIA TENAX pārdošanas vadītājs Baltijas valstīs Marats Ņeverovskis piekrīt prognozei, ka nākotnē būvķīmijas produktu tirgus turpinās attīstīties, taču Latvijā tas nenotiks visai strauji. Lielie ārzemju būvķīmijas ražotāji jau vairākkārt izteikuši piedāvājumus pirkt SIA TENAX, taču uzņēmuma vadība tos noraidījusi, jo uzskata, ka uzņēmuma ražotne un zinātniskā bāze ir labi attīstīta, tāpēc uzņēmums pats tirgū ir pietiekami spēcīgs. Proti, SIA TENAX tirgū darbojas jau apmēram 15 gadu un piedāvā aptuveni 30 būvķīmijas produktu. Cita starpā, SIA TENAX ir vienīgais hermetizējošo materiālu ražotājs Baltijā. Kā informēja M. Ņeverovskis, 80% saražotās būvķīmijas produkcijas uzņēmums eksportē uz Krieviju, Ukrainu, Baltkrieviju, Poliju, Vāciju un Somiju, kā arī Lietuvu un Igauniju, ārzemju tirgos konkurējot ar produktu kvalitāti un servisu, kā arī ar jaunajiem pašu laboratorijā tapušajiem produktiem. 
Pēc SIA Antikors S direktores Lailas Strautmanes domām, nākotnē mazajiem ražotājiem nav visai labas izredzes gan tāpēc, ka produkcijai ir sezonāls raksturs, gan tāpēc, ka daudz laika aizņem dažādu formalitāšu kārtošana. SIA Antikors S Latvijas būvķīmijas tirgū esot maza firma, vietējā tirgū darbojoties apmēram 15 gadu un ražojot apmēram 10 būvķīmijas produktu, kurus realizējot galvenokārt Latvijā.
Savukārt Latvijas un Lielbritānijas kapitāla uzņēmuma Vincents Poliline tehniskais konsultants Juris Biršs uzskata, ka Latvija būvķīmijas ražošanā Baltijā pašlaik ir vadošajās pozīcijās, jo Igaunijā un Lietuvā ražo tikai dažus būvķīmijas produktus. "Acīmredzot viņi uzskata, ka būvķīmijas ražošana nenes milzu peļņu, turklāt ražošana saistīta ar zināmu risku un rūpēm – tie ir sarežģīti produkti, kuru ražošanai jāuztur zinātniskās laboratorijas un jāpiesaista intelektuālais potenciāls."
Vincents Poliline, kas Latvijā darbojas apmēram sešus gadus un ražo aptuveni 30 būvķīmijas produktu, pašlaik izplatot savu preci ne tikai Baltijā, bet uzlūkojot arī Krievijas un Baltkrievijas tirgu. Austrumos netrūkst arī vietējo būvķīmijas ražotāju, taču tie netiekot galā ar lielo pieprasījumu. J. Biršs uzskata, ka Baltijā un austrumu tirgos iedzīvotāju pirktspēja ir ļoti zema un vidusslānis vēl nav izveidojies, tāpēc jaunu tirgu apguve iespējama, piedāvājot pat par pāris santīmiem lētāku produktu. Lielajām ārzemju kompānijām produkcija ir dārga. Latvijas tirgū milžiem neesot īpaši lielu iespēju pazemināt preču cenu, un, pat ja tas tiekot darīts, vietējās firmas varot izmantot savas rezerves un piedāvāt par pāris santīmiem lētāku preci.
Runājot par jaunu tirgu apguvi, J. Biršs norāda, ka, ņemot vērā sīvo konkurenci, izdevīgāk ir ražot preci uz vietas, nekā importēt, jo transporta izdevumi jūtami sadārdzinātu produkciju. 
J. Biršs prognozē, ka tuvākajos desmit gados būvķīmijas tirgus attīstīsies ļoti strauji – būvķīmijas produkti kļūs vēl sarežģītāki, interesantāki un noderīgāki.
Zināmā mērā būvķīmijas tirgus straujai izaugsmei traucējot arī vecie stereotipi. "Ārzemnieki par būvķīmijas produktiem saka: mēs neesam tik bagāti, lai nelietotu būvķīmiju, turpretim mēs joprojām nereti esam pret šo produktu izmantošanu, jo savulaik Padomju Savienībā uz šiem produktiem bija pieņemts skatīties greizi, un tas diemžēl iesakņojies un nāk paaudzēm līdzi," komentē J. Biršs. Kaut arī kopš padomju laikiem mainījusies gan būvķīmijas produktu kvalitāte, gan sortiments, un, neraugoties uz to, ka Eiropā šos produktus lieto vairāk nekā 50 gadu, ne visi celtnieki zina, kā šie produkti lietojami, liecina Vincents Poliline pieredze, kas gūta, Baltijā rīkojot seminārus un apmācības par būvķīmijas produktiem.
Būvķīmijas produkti nav ne saistvielas, ne pildvielas, bet gan īpašs ķīmisko produktu klāsts, ar kuru palīdzību celtniecības materiālos var panākt dažnedažādus efektus vai mainīt to īpašības. Piemēram, ar būvķīmijas palīdzību betonu var sašķidrināt, padarīt ūdensnecaurlaidīgu vai noturīgu pret pelējumu. Kad vēlamais rezultāts panākts, būvķīmijas produktu pēdas lielākoties nav redzamas, skaidro J. Biršs. Latvijas Banka palīdz nabadzīgākām iestādēmImants Vīksne,  NRA  03/22/05     Izdzīvošanas budžeta apstākļos nabadzīgākas valsts iestādes izmanto iespēju saņemt second hand palīdzību no bagātākām – uz Latvijas Bankas izsludināto kustamas mantas izlozi jau pirmajā dienā pieteikušies 20 pretendentu.
Bankai kļuvušas liekas visdažādākās lietas – tie ir 90 datori, 44 skapji, trīs mikroviļņu krāsnis un citas iekārtas. Kā skaidro centrālās kredītiestādes preses sekretārs Mārtiņš Grāvītis, atsavināta (par velti atdota) tiek tāda manta, kas bankas darbībā vairs nav izmantojama. Piemēram, laika gaitā novecojuša datora modeļa vietā banka iepērk jaunu darba staciju. Līdzīgi iemesli ir arī citu lietu nomaiņai.
Atdodama manta Latvijas Bankai uzkrājas aptuveni gada laikā, un uz to mēdz pretendēt valsts skolas, bibliotēkas, aizsardzības un policijas dienesti, kā arī citas valsts iestādes. Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta Madonas brigāde arī iepriekš izmantojusi iespēju piedalīties šādās atsavināšanās. Brigādes komandieris Viktors Stepanovs stāsta, ka glābējiem noder gan vecie datori, gan galdi un skapji – Iekšlietu ministrijā nauda atrodas tikai glābšanas aprīkojuma iegādei. Šajā reizē ugunsdzēsēju uzmanību piesaistījušas 100 bankas drošības dienestam vairs nevajadzīgās gāzmaskas. 
Savukārt uz 7 trenažieriem aci uzlikusi Latvijas Sporta un pedagoģijas akadēmija. Augstskolas saimniecības direktore Valda Kursīte stāsta, ka vēl aizvien tiek izmantota arī no bankas par brīvu dabūtā automašīna Volga, ar ko atjaunotās Latvijas sākumposmā braucis bankas prezidents. Arī citas turīgākas valsts iestādes mēdz atdot lietotas lietas nabadzīgākām. Šādi rīkojusies arī Saeima. Valsts kontrole skaidro, ka tas ir gluži likumīgi, un pārkāpumi, rīkojot atsavināšanas, līdz šim nav konstatēti.
Latvijas Banka gan izsaka nožēlu, ka pēc 2002. gada beigās veiktajiem Valsts un pašvaldību mantas atsavināšanas likuma grozījumiem dalībnieku loks, kuri var pieteikties uz citai iestādei nevajadzīgo mantu, ir sašaurināts, izslēdzot no tā pašvaldību iestādes – bērnudārzus un lielāko daļu Latvijas skolu.
Kultūrā...

Kvalitāti izmērīt nevar 
Ieva Zībārte,  Diena  03/19/05      Pašlaik arhitektūrā visvairāk tiek ignorēts cilvēka mērogs, uzskata arhitekts Modris Ģelzis.
Modris Ģelzis ir profesionāli aktīvākais savas paaudzes arhitekts, Nacionālās bibliotēkas projekta līdzautors, kurš strādājis pie nozīmīgiem publiskās arhitektūras projektiem — Dzintaru koncertzāles, Filharmonijas, Mākslinieku nama piebūves u.c. Modra Ģelža arhitektu birojā radītā arhitektūra ik gadu tiek nominēta Latvijas arhitektūras labāko darbu skates balvai. Lai arī arhitekta darbi ir labi pazīstami, daudzi ir palikuši neuzbūvēti. Visvairāk Modrim Ģelzim ir žēl, ka vietā, kur Rīgas Citadelē bija iecerēta koncertzāle, tagad atrodas garāža. Konkursā par jauno Rīgas koncertzāli un modernās mākslas muzeju viņš nepiedalīsies, jo neesot spēka, taču arhitekts ar interesi gaidīs kolēģu priekšlikumus.
- Kādi ir jūsu pienākumi Latvijas Nacionālās bibliotēkas projektā?
- Pie bibliotēkas mēs pašlaik nestrādājam, jo gaidām, kad beigsies birokrātiskā jezga un tiks noslēgts līgums. Taču jāstrādā būs, jo projekts drīz tiks izrādīts Francijā. Ar Gunaru Birkertu sadarbība sākās 90.gadu sākumā, kad viņš atveda pirmo priekšlikumu un mēs sākām to izzīmēt atbilstoši vietējiem noteikumiem un gatavojām tehniskā projekta stadiju. Esmu projekta arhitekts, un tas nozīmē, ka es pārstāvu Latviju un raugos, lai projekts atbilstu mūsu noteikumiem. Es rūpējos par projekta adaptāciju vietējiem apstākļiem, materiāliem un tehniskajām iespējām.
- Kā projekts ir mainījies kopš sākotnējās skices?
- Pati koncepcija jeb projekta emocionālā ideja nav mainījusies. Stikla kalns ir palicis, taču projekts ir stipri mainījies tilpumā, formā un ārējā siluetā. Bibliotēka ir gandrīz divas reizes mazāka nekā pirmajā variantā. Projekta vadītāji no Hill International nesen bija pabeiguši Ņujorkas pilsētas bibliotēku, un ar viņu palīdzību tika pārskatīta programma — tas ļāva samazināt bibliotēkas iekšējo struktūru.
- Sabiedrībā valda priekšstats par lielo milzi, kas nokritīs upes krastā Pārdaugavā. Vai tas ir pareizs?
- Es nedomāju, ka sabiedrībā eksistē kādi priekšstati. Lai arī par bibliotēku runā vairāk nekā desmit gadus, pārsteidzošā kārtā sabiedrībā priekšstata par to nav nekāda. Priekšstati par lielo milzi ir dažu arhitektu negatīvas reklāmas rezultāts. Es īsti nesaprotu, kādu bibliotēkas pretinieki šo ēku iedomājas — sadalītu pa vairākām ēkām? Tā ir nacionālas nozīmes bibliotēka ar lielu krājuma apjomu, kam ir jāatrodas vienā ēkā.
- Vai arhitektūra kā simbols vēl joprojām ir pievilcīga parādība?
- Neesmu īsti pētījis, bet domāju, ka ir. Simboli izpaužas dažādi. Simbols var būt tik tiešs, ka ēku būvē govs formā. Šādi simboli bija izplatīti postmodernisma laikā, un man tie nav pieņemami. Simboli var būt arī neredzami. Piemēram, cilvēki, kuri neko nezina par stikla kalnu, bibliotēkas simbolu neuztvers. Viņi neuztvers arī to, ka bibliotēkas siluets atbalsojas ar Vecrīgas siluetu. Man pašam pieņemami ir arhitektūras zemteksti, lai arī es ar tiem maz operēju — man nav dota tāda veida domāšana.
- Vai arī agrāk tas jums nešķita interesenti?
- Nē. Par ko gan varēja domāt agrākajos gados? Bija jādomā, kā salikt māju no kataloga elementiem un izpildīt ekonomiskās prasības.
- Tad jau tagad, kad līdzekļu un iespēju ir vairāk, ir kļuvis vieglāk strādāt?
- Nē, kļūst arvien grūtāk. Ne tāpēc, ka līdzekļu par daudz. Grūtāk ir nonākt līdz risinājumam. Darbojas milzīga paškontrole.
- Vai ir mainījusies arī jūsu projektēšanas metode?
- Jā, jo jaunībā es parasti sēdos pie galda un sāku zīmēt, vai man bija kas galvā vai ne. Šodien es nevaru pie galda piesēsties, kamēr nav kaut aptuvena doma par to, ko es gribu.
- Birkerts ir teicis, ka ikvienam arhitektam pēc universitātes beigšanas ir jāiziet desmit mācekļa gadi. Vai jūs tam piekrītat?
- Jā, es pilnībā piekrītu. Taču es domāju, ka tas ir arī individuāli. Visa pamatā ir apdāvinātība. Vienmēr esmu teicis, ka par arhitektu ir jāpiedzimst.
- Pie kā jūs pavadījāt mācekļa gadus?
- Savulaik mani nozīmēja tipu projektēšanas nodaļā pie arhitekta Reinfelda. Sākumā es biju neapmierināts, taču vēlāk tā izrādījās laimīgā loze. Reinfelds bija izcils arhitekts, par kuru jaunā un vidējā paaudze neko nezina. Viņš bija Štālberga skolnieks, kuram bija skaidra arhitektūras formu valodas izpratne. Pie viņa es nostrādāju divus gadus un ieguvu izprati par to, kas ir labs un kas ir slikts. Kā Štālberga skolnieks viņš bija kaislīgs sociālistiskā reālisma pretinieks. Sapratu, kas ir modernā arhitektūra.
- Kas ir modernā arhitektūra?
- Modernajai arhitektūrai ir jābūt patiesai. Katram laikmetam ir sava arhitektūra. Tāpat kā dizainam un mākslai ir sava formu uztvere, ko nosaka dzīves temps. Šodien neviens nestaigā krinolīnā. Arī arhitektūras temps un vajadzības šodien ir citas. Modernā arhitektūrā tām seko. Laika gaitā modernisma izpausmes ir sakuplojušas un sazarojušās. Individuālās, reģionālās izpausmes var būt pat pretējas.
- Kura modernās arhitektūras izpausme jums ir vistuvākā?
- Tā ir organiskā arhitektūra. Man šajā ziņā labi saskan ar Birkertu, tikai viņš parasti to labāk prot izskaidrot. Man vienmēr ir bijusi tuva somu arhitektūras skola — Alvars Ālto, jo arī es savas idejas — savas arhitektūras formu — meklēju vietā.
- Kurš no aktīvi strādājošajiem arhitektiem Latvijā ir vistuvāk organiskās arhitektūras idejai?
- Tas ir smags jautājums, jo neiznāk laika pētīt un analizēt. Es nezinu, vai to var nosaukt par organisko arhitektūru, taču Kronberga birojs pašlaik ir spicē. Siguldas mājiņa (birojā Arhis tapusī privātmāja Siguldā, kas ieguva lielo balvu tikko notikušajā Latvijas arhitektūras 2004.gada labāko darbu skatē — I.Z.) ir tieši tas, par ko es runāju. Tā ir māja, kas ir cieši saistīta ar vietu, un vieta, kas ir cieši saistīta ar māju.
- Vai jūs pārsteidza, ka Lielo balvu šogad saņēma privātmāja?
- Jā, turklāt patīkami pārsteidza, jo līdz šim tika daudz diskutēts, kam jādod galvenā balva, un vienmēr ir pastāvējis viedoklis, ka tai ir jābūt sabiedriski nozīmīgai un lielai celtnei. Man tas šķiet dīvaini, jo ne jau ēkas lielums, bet gan arhitektūras ideja ir svarīga. Arī kiosks var iegūt gada balvu. Lielā balva privātmājai bija labs pagrieziena punkts. Esmu apmierināts.
- Jūs bieži aicina žūrijās. Pēc kādiem kritērijiem vērtējat arhitektūru?
- Es vados pēc tiem kritērijiem, kurus minēju, un pēc tā, kā es pats strādāju. Man ir grūti vērtēt objektus pēc baļļu skalas un sastādītām sistēmām, kurās liek ciparus. No pieredzes varu teikt, ka tas ir garām, jo, liekot atzīmes, parasti uzvar sliktākais. Ar nodrukātām tabulām, kurās ir jāieraksta cipari, man ir vislielākās grūtības. Mans vērtējums konkursos bieži ir subjektīvs un emocionāls. Man ir svarīgi, kā ēka "sēž" vietā un apkārtnē, jāņem vērā arī citi funkcionālie kritēriji, telpu dramaturģija. To, vai arhitekts ir labs profesionālis, labi parāda ieejas risinājums. Pēc tā, kā ēkā var iekļūt, kā ieeja ir saistīta ar ēkas pārējām daļām, var labi redzēt arhitekta domāšanu.
- Kas arhitektūrā pašlaik visvairāk tiek ignorēts?
- Ir viena lieta, kas gan nav sevišķi jauna — cilvēka mērogs. Tajā pašā laikā, es sevi mēģinu pārliecināt, ka kaut kur vides organizācijā un arhitektūrā ir jāatspoguļojas straujajam iedzīvotāju skaita pieaugumam. Tie ir debesskrāpji — mani satrauc Rīgas debesskrāpju ekspansija. Ņemot vērā Rīgas brīvās teritorijas, es debesskrāpjiem neredzu jēgu. Ir atsevišķas vietas, kur vajadzīgi telpiskie akcenti, lai pilsēta nebūtu plakana. Taču brīvā teritorijā, kur apkārt ir meži, projektēt 24 stāvus — es nesaprotu, kas tur dzīvos. Vecīši, kuri nekad nebrauc lejā, vai studenti, kuriem nav bērnu? Esmu spiests atzīt, ka dzīvokļi šajās mājās ir daudz sliktāki par padomju laikā projektētajiem. Mēs pie dzīvokļiem tolaik strādājām gadu desmitiem. Mēs līdz pēdējam centimetram muļļājām tās platības, kas mums bija dotas, lai tikai atrastu to labāko risinājumu.
- Kāds būtu maksimālais pieļaujamais stāvu augstums daudzdzīvokļu dzīvojamajai mājai, lai nepārkāptu cilvēka mēroga kritērijus?
- No laika gala ir uzskats, ka dzīvojamajai mājai vispiemērotākie ir četri stāvi. Zemes cenu dēļ šodien tas ir pārāk optimistiski, taču Rīgā tomēr nevajadzētu ar dzīvokļiem iet augstāk par sešiem septiņiem stāviem. Biroju mājas ir cita lieta.
- Kas jūs nodarbina pašlaik?
- Visādi nieki — ģimenes mājas. Es atgriežos arī jaunībā, jo jāstrādā pie Dzintaru koncertzāles atjaunošanas projekta. Es vēlos zālei atdot to izskatu, kas tai bija agrāk.
- Vai jūs labprāt atgriežaties pie vecajiem projektiem?
- Jā, taču diemžēl gandrīz visi mani darbi ir izbojāti. Kādreiz Jūrmalā es projektēju kotedžas, nesen aizbraucu paskatīties, kā tur izskatās, un nožēloju, ka to izdarīju. Tas bija briesmīgi, es sabojāju garastāvokli uz vairākiem mēnešiem. Es brīnos, kā kolēģi var ar drošu roku ķerties klāt cita darbam, neko neprasot tā autoram. Arī Jūras stacija Andrejostā, ko projektēju jaunībā. Tur nepārtraukti kāds kaut ko pārtaisa un piebūvē klāt, neko man nejautājot. Tas ir pārsteidzoši.
- Tā ir tāda vispārējā paviršība, kas novērojama apkārt, un arhitekta ētikas jautājumu ignorēšana.
- Jā, arhitekta ētika ir izkritusi no arhitekta dienas kārtības.
- Kas varētu palīdzēt tai atgriezties?
- Laiks un autortiesības. Arhitektu autortiesību nav. Manas tiesības ir makets un papīri atvilktnē, tos es varu aizstāvēt. Ar uzbūvētu ēku ir citādi — tā ir īpašums, kurā īpašnieks var darīt, ko grib. Tur autortiesību likumi nedarbojas, vienīgi ētiskie.
- Vai kultūras pieminekļa statusa piešķiršana moderno arhitektūru varētu glābt no iznīcības?
- Droši vien, taču dzīvu autoru darbiem šādu statusu nepiešķir. Pastāv piecdesmit gadu norma.
- Kuram savam darbam jūs piešķirtu neaizskarama kultūras pieminekļa statusu?
- Savai vasarnīcai. Es pats to būvēju, un savā laikā tas bija notikums. Arī Dzintaru koncertzālei. No kolēģu paveiktā — Dailes teātrim, arī Staņas un Jēkabsona dzīvojamajai māju Brīvības ielā — tie bija nopietni darbi. 
- Vai jūtaties komfortabli šodienas arhitektu vidē?
- Nē, jo es esmu vecs un neesmu sabiedrisks. Daudzi sūdzas, ka ir vieni un ka viņiem ir garlaicīgi. Es nekad to neesmu izjutis.
- Kā, jūsuprāt, arhitekta pieredze vislabāk nododama nākamajām paaudzēm?
- Pieredzi var nodot tālāk, uzbūvējot skaistu ēku. Ar stāstīšanu vien nevar iztikt. Ir daudz visādu sanāksmju un diskusiju, taču parasti tās beidzas bez rezultātiem. Lai rastu risinājumu konkrētam uzdevumam, kopā var sanākt divi vai trīs cilvēki. Sanāksmēs klāstīt savus uzskatus un idejas nav jēgas, jo uzskati ir dažādi un arī individuālā uztvere ir dažāda, līdz ar to vienu un to pašu parādību divi cilvēki uztvers atšķirīgi.
- Kā izmērīt laikmetīgās arhitektūras kvalitāti Rīgas centrā?
- Nekā nevar izmērīt, jo no vēstures mēs zinām, ka pirmajā brīdī noliegtas lietas vēlāk izrādās jauna kvalitāte. Jūgendstils ir labākais piemērs. Man skolā mācīja, ka jūgendstils vispār nav arhitektūra. Kvalitāti izmērīt nevar, bet par to var runāt Rīgas vēsturiskā centra (RVC) saglabāšanas un attīstības plāna kontekstā. Jaunie apbūves noteikumi RVC ir dīvaini. Es vēl varētu saprast, ja tos būtu rakstījuši tādi cilvēki kā es. Ja tos saraksta jauni cilvēki, kuriem visa dzīve ir priekšā un kuriem ir jārūpējas, lai arhitektūra brīvi attīstītos, tad man tas nav saprotams.
- No jūsu teiktā es saprotu, ka galvenais RVC saglabāšanas un attīstības plāna trūkums ir arhitektūras brīvības ierobežošana?
- Neapšaubāmi. Ja nosaka, ka nedrīkst lietot stiklu, ka starp divām dažāda augstuma ēkām jābūvē kaut kas pa vidu, tad es to nesaprotu. Esmu bijis Parīzes ģenerālā plāna izstrādes birojā. Tur apbūves raksturu noteica nevis ar metriem, bet ar redzes punktiem — galvenajiem uztveres punktiem dinamikā. Tas arī noteica augstumu. Pieejai ir jābūt elastīgai.
***
Modris Ģelzis
- Dzimis 1929.gadā Rīgā
- Arhitekta Modra Ģelža biroja vadītājs
Nozīmīgākie darbi:
- Dzintaru koncertzāle
- Rīgas jūras ostas pasažieru stacija
- Filharmonijas koncertzāles rekonstrukcija Rīgā
- Valmieras teātra rekonstrukcija
- Mākslinieku nama piebūve Rīgā (projekts)
- Koncertzāle Rīgā, Citadelē (projekts)
- Latvijas Nacionālā bibliotēka Rīgā (Gunara Birkerta projekta līdzautors)

Sarkans kā pelēks 
Undīne Adamaite,  Diena  03/19/05      Aspazija. Sidraba šķidrauts. Jaunais Rīgas teātris. Režisore Baņuta Rubesa.
Baņutas Rubesas iestudējumam — Aspazijas Sidraba šķidrautam Jaunajā Rīgas teātrī — ir divi cēlieni. Pirmajā mulsinošais amatierisms neļauj noticēt, ka darbība noris JRT — teātrī ar ļoti augstiem mākslinieciskiem kritērijiem, otrais — liek ticēt, ka dotajos spēles noteikumos būtu varējusi sanākt interesanta un gudra izrāde. Ja vien... Ko rakstīt tālāk? Vai es redzu skaidru atbildi kā izvelkamu dzeloni, kāpēc B.Rubesas Sidraba šķidrauts, šķiet, nekļuva par tik būtisku — domu un sarunu rosinošu iestudējumu latviešu kultūras dzīvē, kā tam vajadzēja un kāds tas būtu varējis kļūt. Neesmu vieda reģe, kas var pateikt, kāpēc mākslinieks "pārdeg". Nav man Sidraba šķidrauta, kas to parādītu un es varētu pateikt tālāk. Bet, manuprāt, tieši tas ir noticis — režisore ir "pārdegusi" savās dziļi intīmajās un kaismīgajās attiecībās ar Aspaziju un viņas Piektā gada patosā rakstīto romantisko teiksmu lugu. Iestudējumam var pārmest jebko, tikai ne režisores un aktieru ansambļa paviršību vai neieinteresētību tēmā. 
Atgādinājumam: B.Rubesas attiecības ar Aspaziju ir visai senas. 70.gadu nogalē viņa raksta disertāciju par Raini. Savu teātra dzīvi iesāk tieši ar Aspazijas Sidraba šķidrautu — kopā ar angļu režisoru Nīlu Bartletu 1982.gadā režisore nodibina teātra ansambli, kas veselu gadu brauca viesizrādēs ar divām avangardiskām izrādēm, to skaitā Aspazijas Sidraba šķidrautu angļu valodā. Iedziļinoties Aspazijas dzīves traģēdijā, top luga Tango Lugāno un tās iestudējums ar Amerikas trimdas latviešiem. 1991.gadā Rīgā ar jaundibināto teātri Kabata un savu angļu kolēģi N.Bartletu B.Rubesa iestudē Aspazijas pirmo lugu Atriebēja. Režisore ir daudz pētījusi un vētījusi Aspazijas personības un dzīves faktus, rakstot apceres starptautiskiem zinātniskajiem rakstu krājumiem. Šogad janvārī JRT kā iesildīšanās top piemiņas sarīkojums Aspazijas Sidraba šķidrauta pirmizrādei 1905.gadā. 
Kurš pirmais teiks, ka B.Rubesa nav gana iedziļinājusies? Ar sev raksturīgo pašironijas devu režisore viegli pat paironizē par šīm nopietnajām attiecībām, izrādes programmiņā liekot vienādības zīmi starp sevi un Aspaziju. B.Rubesa sēžas pie rakstāmgalda — šujmašīnas un lepnā neatkarībā kūpina brīvdomības smēķi. Ļoti atjautīga, asprātīga un īstenībā Aspazijas likteņa kontekstā — dramatiska vizuāla zīme viņas personības pretmetam: miljons nogurdinošu sadzīvisku rūpju, un turpat līdzās šūšanas putekļiem — urdošais, nesamierināmais gars. Šķiet, visām šīm trim īpašībām pēc ieceres vajadzēja mīties arī iestudējumā. Brīžiem ir asprātīgi mirkļi, brīžiem — atjautīgi. Viļa Daudziņa Diplomāts groteskā pārspīlējumā izdreijāts nevainojami precīzi. Veco kurpju lietus, milzīgais ačgārnā virzienā augošais magoņu lauks (vai ļaunuma puķes?) ir fascinējoši skati. Gunas Zariņas aktierdarbs ir dramatiska spēka uzlādēts visu laiku. Bet vai tam visam ir kāda kopīga kustības orbīta? Kopumā — tie emocionālo un intelektuālo asociāciju tiltiņi, pa kuriem režisores redzējumam varētu iet līdzi arī skatītāji, manuprāt, ir visai nedroši un apšaubāmi. 
Domājot par Aspaziju, šķiet, ka viņa ir nikni ieķērusies krūtīs tai pasaules ēkai, par kuras sāpēm klusi raudāja Poruks, un purina, purina. Ar Aspaziju latviešu XIX gadsimta literatūrā ienāca milzīgs spēks un dinamika. Slīkst, dreb, kustas, jūk, brūk. Žults liesmas. Gaviles, lāsti. Sarkans. Verd un mutuļo. Tie ir vārdi, kurus lieto Aspazija jeb viņas liriskais varonis. "Šo drusku labu — ļaunu/ Līdz nāvei ienīstu," viņa apgalvo. Viņas mīlas lirika (Sarkanās puķes) piedāvā principiāli citu izpratni par mīlestību. Viss notiek gluži kosmiskos mērogos. Ar antīkās traģēdijas vērienu. Normunds un Guna ir kā divas planētas, kas nevar mierīgi viena otrai paiet garām, bet nekāda kopā būšana arī nav iedomājama. Aspazijas lugā Sidraba šķidrauts, kas savu pirmizrādi piedzīvoja 1905.gada 27.janvārī uz Jaunā Latviešu teātra skatuves (šodien — JRT), īsi pēc asiņainajiem 13.janvāra notikumiem var saskatīt gan viedu laikmeta pravietošanu, gan mīlas stāstu. Lugā ir gan Aspazijas pašas individuālās īpašības — spēks, kaisle, revolucionāra agresivitāte, gan tā brīža pasaules estētiskajam laikmetam — simbolismam — raksturīgā daiļrunība un noslēpumainība. 
Es zinu, ka B.Rubesas iestudējums tapis iz dziļi personīgiem nodomiem. Diemžēl tās nav zināšanas, kas rodas no iestudējuma. Man netapa skaidrs, kas tieši režisori iedvesmojis lugā šeit un tagad? Kādi ir viņas šodienas akcenti un patoss vai apzināta patosa neesamība... Aiz cieņas pret pagātni var mēģināt iztēloties, ka lugā ierakstītais aicinājums uz rīcību saviļņoja Piektā gada skatītāju. Un daža izrāde pārvērtās par īstu revolucionāru mītiņu. Šāda reakcija šodien atkrīt. Atkrīt arī dzīva atsaucība uz lugā esošo un personīgi izsāpēto sieviešu emancipācijas jautājumu. Šodien, kad mums ir sieviete prezidente, kas ar savu prātu pamāca ne vienu vien dižu vīru (kādā valodā vajag), vai mēs varam pa īstam un personīgi sadzirdēt Aspazijas (un Gunas) balsi no laika, kad pret sievietes izglītošanās tieksmēm izturējās ar visdziļāko nievu? 
Šķiet, iestudējuma lielākais klupšanas akmens ir tas, ka režisore nav izšķīrusies par "tuvo uzmanības loku". Tieši kurš no Sidraba šķidrauta motīviem būs viņas. Ceru, ka nezaimošu, bet, manuprāt, zināms klupinošs izteiksmes līdzekļu haoss piemīt arī pašai lugai. Nenoliedzot dziļās domas un lugā gluži fiziski sajūtamo milstošo spēku (lai kas tas arī būtu), es Aspazijas Sidraba šķidrautu nepieskaitītu klasikas pērlēm, kur visi elementi ir kā savērpti vienīgajā lieliskā kārtībā. Liek aizdomāties arī fakts, ka nav zināms neviens radošs un mākslinieciski pārliecinošs lugas iestudējums. Režisore žonglē ar visu. Iestudējumā ir daudz šīs druskas "laba ļauna" — žanru un aktierspēles: mazliet no farsa un groteskas, mazliet no traģēdijas, mazliet no pasakas, mazliet no parodijas un sociālas ironijas, mazliet no melnā humora un intelektuālas diskusijas. Visas šīs īpašības dažādās kombinācijās bijušas raksturīgas B.Rubesai arī citos viņas iestudējumos Jaunajā Rīgas teātrī: Rondo, Zelta meitenes, Iespējamās pasaules. Un tomēr visam pāri — paliek slāpes pēc Aspazijas mēroga. Tā nav mana kaprīze vai kritiķa snobisks stulbums vai humora izjūtas trūkums, kas viegluma vietā grib smagumu un dziļdomību, un nav spējīgs papriecāties par košām vietumis visai amizantām bildēm. Ne gluži tā. Tā ir pati Aspazijas balss, viņas pārcilvēciskā neiecietība, kas saka "šo drusku labu ļaunu/Līdz nāvei ienīstu". 
Laikam cilvēces vēsturē nav bijis tāda laika, kad cilvēkiem nebūtu šķitis — laiks izkritis no eņģēm. B.Rubesas redzējumā viņas iestudējums ir apokaliptiska pasaka. Scenogrāfe Kristiāna Dimitere sadarbībā ar kostīmu mākslinieci Kristīni Jurjāni ir sacerējusi sulīgi teatrālu vidi. Kā mežs, kā elles mute, kā atsauces uz Smiļģa laika teātri, mazliet ekspresionisma "smakas", mēle niez pieminēt Bergmana Zemeņa lauka slaveno mēmo pulksteni bez rādītājiem, skatoties uz šo ciparnīcu, kur pulksteņa rādītāji kā paša Nelabā nagi. Vienubrīd — laikrāža vietā pazib Gunas stāvs. Ierosinoša doma un tēls, kas neturpinās. 1.cēliens tiešām atgādina pasaku. Ir gan princis — Kaspars Znotiņš jauki, ar elegantu ironiju, bet reizē arī ar degsmi iejūtas viņa ādā, gan princesīte — mīļa smuka meitene — kā Ingas Alsiņas Guna/Dzirkstīte, gan gražīgs īdzīgs, drusku marasmātisks Ģirta Krūmiņa karalis. Tomēr gribas piebilst, ka pasakā ļoti svarīgi ir absolūti noticēt spēles noteikumiem. Šeit vairākos aktieros tomēr pazib tāds ķiķinošs blakus stāvošs atsvešinātības efekts. 
Apokaliptiska pasaka — tas ir tiktāl skanīgi, kamēr muļķā manipulējamā tauta, kas apmētā te karali, te — Gunu, neizskatās pēc dramatiska pulciņa dalībniekiem, kas mīņājas dekorāciju pakājē. Man tomēr šķiet, ka tēma: akla vara un akla tauta — pūlis, kas gatavs te akli pielūgt, te elku gāzt, būtu pelnījusi būt aplūkota Puškina, Šekspīra u.c., galu galā —baisās XX gs. vēstures kontekstā. Pašai B.Rubesai tas bija lieliski izdevies nesenajā iestudējumā Glābšanās no Trojas Liepājas jūrmalā. Diemžēl šajā iestudējumā — pirmās asociācijas ar 50.gados uzņemto pasaku filmu Pelnrušķīte, kur īdzīgs karalis un ne tas gudrākais galms. Pasakas stila butaforisms pārvēršas par jēdzienisko butaforismu un slāpes pēc Aspazijas apvāršņa nemazinās. 
Režisore ir principiāli mainījusi tēlu sistēmu, sadalot Gunas/Dzirkstītes lomu divām aktrisēm — Ingai Alsiņai un Gunai Zariņai. Vai tas attaisnojas? Viena — mīļš bērns, otra — sieviete, kas pati rada, pati ārda. Ir izmainītas lugas beigas. Aspazijas krītošo griestu vietā Dzirkstītes vārdi: "Es raudāt negribu, nē, nē! Es iešu.../Tavs spēks, tas arī mani stipru dara/Es tava mantiniece gribu būt/ Kas mazs, tas augot iespēj liels vēl kļūt!". Nesaprotu. Uz kurieni rāda režisores — Gunas pirksts? Viņa zina atbildes? Kam? Vai tam "kur ronams posta cēlons?". Vai tam, kāpēc no dieviem ielikts radošs spēks plus zīmē aiziet pa pieskari, nākdams kā bumerangs atpakaļ pie šā spēka īpašnieka, pa ceļam kaudams, ārdīdams un postīdams? Īpaši savādi un lieki tas izskatās pēc 2.cēliena tiešām apokaliptiski absurdajām, vizuāli krāšņajām ainām, kas ir veiksmīgākās visā izrādē. Skatoties uz šīm dzīrēm mēra laikā, lai neteiktu — iznīcīgajām orģijām/ masu slaktiņu, kas notiek, arvien skaļāk izkliedzot Ainara Mielava sākotnēji melodiski mīlīgo meldiņu par rožu vīšanu ap galvu un prieka valdīšanu, veroties Elitas Kļaviņas Dzelzu jaunavas baisi skaistajā un sastingušajā sejā, domājot — varbūt bez visas vēstures tā ir vienkārši instinktu aptumšota greizsirdības scēna, šķiet, ka vienīgā iespējamā pieturzīme ir daudzpunkte. Režisore liek punktu un izsaukuma zīmi. 
Man ir no sirds žēl, ka es nesaprotu. Man ir neērti. Jo vairāk degt un sevi tērēt, kā to dara Guna Zariņa, šķiet, nav iespējams. Skatoties uz viņu, Sarmītes Balodes sarežģīto grimu, nāk prātā Tairova aktrise Alise Koena. Lielas, skaidras, nesamierināmas kaislības un jautājumi. G.Zariņas skatuves eksistencē ir šī jauda, kas, manuprāt, šoreiz tiek darbināta tukšgaitā un sasīkumota, klājot pāri bērnu pasakas rosīšanās šķidrautu.

Jaunākie CDLauma Mellēna,  NRA  03/22/05     Altera veritas 
Skatoties...sapņojot ir pagājušā gada Lielās mūzikas balvas ieguvēju grupas Altera veritas skaistāko koncertu apkopojums laika posmā no 2001. līdz 2003. gadam, kas veltīts traģiski bojā gājušā akordeonista Alda Jurisona piemiņai. Tas ir jaunās mūzikas disks, ko nav iespējams klausīties fonā. Skatoties... sapņojot... ir tā vērts, lai apsēstos krēslā, mazliet padomātu un izbaudītu mūsdienu mūzikas dabu Valda Zilvera, Andra Dzenīša, Ērika Ešenvalda un Gundegas Šmites muzikālajos rokrakstos Altera veritas lasījumā. Vienīgā mūzika, kuras skaņās pilnībā un neviltoti var priecāties par koncertkokles iespējām un dziļajiem instrumentālajiem dialogiem, piemēram, skaņdarbos Jūrmalā vētra vai Ziedoša plūme. Cita patiesība citā mūzikā. Intelektuāļu un mūzikas profesionāļu medusmaize. KultūrziņasLīvija Dūmiņa  03/22/05     
- Mihaila Bulgakova Liktenīgās olas. Apgāds Jumava laidis klajā ārsta, žurnālista, dramaturga un prozaiķa, romānu Meistars un Margarita, Baltā gvarde, stāsta Suņa sirds autora Mihaila Bulgakova darbu Liktenīgās olas (1924), kas Latvijā izdots pirmo reizi. Liktenīgās olas (1924) ir groteska filozofiska antiutopija par sava laika dzīvi Padomju Savienībā. Spilgtos fantastikas elementus rosinājusi ne tikai "ekstrēmā" pēcrevolūcijas realitāte, bet arī krievu vēlīnais ekspresionisms. Grāmatas pēcvārdā Silvija Radzobe (attēlā) norāda, ka "viens no daudznozīmīgākajiem tēliem Liktenīgajās olās ir olas. M. Bulgakovs ar olām apzīmē vistu olas, "kūriju", "antikrista olas", no kurām izšķiras velni, resp., čūskas, t.i., revolūcija… Taču olām ir arī ceturtā nozīme, kas vienkāršrunas leksikā saistīta ar vīrieša seksuālo jaudīgumu".
- Māra Runguļa jaunā grāmata. Šodien pulksten 16 Latvijas Nacionālās bibliotēkas Bērnu literatūras centrā Tērbatas ielā 75 Māra Runguļa grāmatas Sirsniņsalas atvēršanas svētki. Piedalās autors, māksliniece Agija Staka, redaktore Aija Lāce un izdevniecības Zvaigzne ABC pārstāvji, bet Ārijas Stūrnieces teātra studijas Kas meklē, tas... jaunie aktieri palīdzēs uzzināt, kas ir Sirsniņsalas. Māris Rungulis ir viens no produktīvākajiem latviešu bērnu un jauniešu rakstniekiem, daudzu dzejoļu grāmatu un stāstu autors. M. Runguļa iepriekšējā grāmata vidusskolēniem Divdabis un Stulbcepure ir viena no VKKF atbalstītās lasīšanas veicināšanas programmas Bērnu žūrija dalībnieku lasītākajām grāmatām pagājušajā gadā.
- Dzintras Gekas Sveiciens no Sibīrijas. Piektdien pulksten 15 Majoru kultūras namā Komunistiskā genocīda upuru piemiņas dienā demonstrēs kinorežisores Dzintras Gekas dokumentālo filmu Sveiciens no Sibīrijas. Pasākumā paredzēta tikšanās ar režisori un kora Vaivari koncerts.
- Noslēdzies III starptautiskais koru diriģentu konkurss Rīga 2005. Par tā uzvarētāju kļuvis diriģents no Vācijas Stefans Vanselovs, par otro labāko atzīts Ainārs Rubiķis, bet trešā vieta piešķirta Andrim Rasmanim. III starptautiskais koru diriģentu konkurss notika Rīgā no 14. līdz 19. martam, un diriģentu sniegumu žūrijas priekšsēdētāja Māra Sirmā vadībā vērtēja Jānis Lindenbergs, Kare Hankens (Norvēģija), Sofija Urbani-Krasnodebska (Polija), Hanss Jaskuļskis (Vācija). Enerģiski un pieticīgi 
Viestarts Gailītis,  Diena  03/24/05     Latviešu literatūra šogad Leipcigas grāmatu mesē burtiski izskanēja skaļi — kāds interesents, kas bija nomaldījies milzīgajā hallē, sameklēja latviešu lasījumu, orientējoties pēc Jāņa Rokpeļņa dzejas dārdiem. Uzmanībai, kas bija pievērsta latviešu literatūrai Vācijas lielākajā grāmatu mesē, gan var pateikties ne vien latviešu dzejnieka skanīgajam tembram. "Mazās valodas, lielās literatūras" — tas ir, laba literatūra mazo Eiropas valstu valodās — šogad bija viena no meses centrālajām tēmām. Bez Rokpeļņa Latviju pārstāvēja Nora Ikstena, Māra Zālīte un Sandra Kalniete. Šajā sadaļā tika pieteikta arī Somija, Lietuva, Malta, Kipra, Zviedrija un citas valstis. Vien rīkotājiem pašiem zināms, kā mazo valodu kategorijā ietilpa arī Rumānija (23 miljoni iedzīvotāju) un Polija (39 miljoni). 
Atšķirībā no Frankfurtes grāmatu tirgus Leipcigas mese vairāk orientējas uz lasītājiem nekā uz grāmatu izdevējiem un profesionāļiem. Lielākoties bija klausāmi tie rakstnieki, kas Vācijā jau ir pazīstami. Pirmajā dienā uzstājās Nora Ikstena —Vācijā nepazīstama autore. Leipcigas mese bija devusi uzdevumu pazīstamiem rakstniekiem no Polijas, Albānijas, Ukrainas un Latvijas aicināt kādu perspektīvu savas literatūras pārstāvi, ar ko iepazīstināt vācu lasītājus. No Latvijas Māra Zālīte izvēlējās Ikstenu, kuras Dzīves svinēšana tiek tulkota vāciski. Tēlaini nodēvētajā Europa CafĪ (zaļa konferenču niša) savācās apmēram desmit klausītāju, no kuriem vismaz pāris lasījuma laikā nozuda. Ikstenas Lakatiņu balto vāciski lasīja latviešu literatūras popularizētājs Vācijā Matiass Knols, bet netulkojamos iestarpinājumus — pati autore. 
Ekspresīvās Māras Zālītes lasījums nākamajā dienā bija jau kuplāk apmeklēts. Viņa ne reizi nepalaida garām iespēju izstāstīt latviešu okupācijas vēsturi — nedz lasījumā, nedz diskusijā par divvalodīgajiem rakstniekiem, kur Zālīte piedalījās kopā ar čehu un velsiešu rakstniecēm, un tā vietā pastāstīja par divvalodīgu sabiedrību. 
Monstrozi lielajos stikla paviljonos, kurus izgaismoja dienasgaismas spuldzes un pildīja simtiem izdevniecību un nacionālās literatūras stendu, aptuveni katrā piektajā nišā varēja redzēt runājam kādu pazīstamu rakstnieku. Klausoties Pēru Ūlovu Enkvistu, pāris stendu tālāk varēja dzirdēt, teiksim, Sigitu Paruļski vai Amosu Ozu. Viens no apmeklētākajiem lasījumiem bija Čaka Palanjuka (Cīņas klubs) lasījums kafejnīcā Luise. Rakstnieks lasīja stāstu Guts jeb Zarnas, kurā ar amerikānisku prezentācijas talantu pastāstīja par kādu pusaudzi, viņa masturbāciju un tās briesmīgajām sekām. Tās bija pusaudžu jēlības izsvērtā valodā un elegantā ritmā, kas aprāvās ar džezīgu vinjeti. 
No latviešiem lielākā uzmanība tika Sandrai Kalnietei un grāmatai Ar balles kurpēm Sibīrijas sniegos, kas nupat publicēta Vācijā — iespējams, arī 2004.gadā preses saceltās ažiotāžas dēļ. Kalniete, piesakot savu grāmatu pērnajā Leipcigas mesē, salīdzināja nacistu un komunistu noziegumus. Tajā brīdī no zāles izgāja Salomons Korns, Vācijas Ebreju centrālās padomes viceprezidents, — kā vēlāk izrādījās, reaģējot uz Kalnietes salīdzinājumu. Šogad preses konferencē kāda kreisi noskaņota žurnāliste pajautāja, vai Kalniete joprojām saskata līdzības nacistu un komunistu noziegumos. Fakti viena gada laikā nav mainījušies, bija Kalnietes atbilde. Tās pašas dienas vakarā Leipcigas centrā notika Kalnietes lasījums. Nelielajā konferenču zālē visas vietas — aptuveni 200 — bija aizņemtas, un pēc lasījuma sekoja ilgstoši aplausi, kas liecināja, ka dzirdētais klausītājus ir aizkustinājis. 
Visvairāk cilvēku pulcēja Izraēlas stends, kas ar bagātīgu savu rakstnieku klātbūtni godināja Vācijas un Izraēlas diplomātisko attiecību 40.gadadienu, kā arī komiksu stends. Pilns bija arī mazais, bet ar nepārtrauktiem lasījumiem pieblīvētais Ziemeļvalstu stends un skaistais Dienvidkorejas stends. Kontrastējot ar baltām, kaligrāfiskiem uzrakstiem aprakstītām un sarūsējuša skārda sienām, tajā tika runāts par attiecībām starp Ziemeļkoreju un Dienvidkoreju un Korejas kara sekām. 
Latvijas literatūra, kas stendu dalīja ar mazo tautu literatūras lobija organizāciju Literature Across Frontiers, pieticīgi aizņēma dažus baltus plauktiņus — tajā bija mesē klātesošo literātu un Amandas Aizpurietes darbi, tūrisma grāmatas un Literatūras centra angliski tulkotie apskati. Marta Dziļuma, Literatūras centra vadītāja, norādīja, ka netulkotas grāmatas vest nav lietderīgi, bet svešvalodās tulkotās latviešu grāmatas var saskaitīt uz vienas rokas pirkstiem.
Informāciju par grāmatu piedāvājumu varēja gūt 400 lappušu biezajā Leipcijas grāmatu tirgus katalogā

Citādā ziņā...

Ievēlēts jaunais Latvijas Studentu apvienības prezidentsLETA  03/20/05     Latvijas Studentu apvienības (LSA) kongresā ievēlēts LSA jaunais prezidents - Rīgas Ekonomikas augstskolas students Uldis Luckāns un viceprezidents, Rīgas tehniskās universitātes (RTU) students Dainis Jakovelis, aģentūru LETA informēja LSA pārstāvis Mārtiņš Gineitis. 
Kongresā piedalījās 424 delegāti no 29 Latvijas augstskolu studējošo pašpārvaldēm. Kongress tiek sasaukts reizi gadā, un tā ir augstākā LSA lēmējinstitūcija. 
Jau ziņots, ka šogad prezidenta amatam bija izvirzīti Latvijas Universitātes Studentu padomes vadītājs Ivars Lukaševičs un Rīgas Ekonomikas augstskolas students Uldis Luckāns. Viceprezidenta amatam bija izvirzīti - Banku augstskolas Studentu padomes vadītājs Jānis Nebars un Rīgas Tehniskās universitātes students Dainis Jakovels. 
LSA darbības mērķis ir pārstāvēt Latvijas studentus un cīnīties par viņu kā nozīmīgas sabiedrības sociālās grupas tiesību un interešu ievērošanu nacionālā un starptautiskā mērogā. LSA biedri šobrīd ir 29 Latvijas augstskolu studējošo pašpārvaldes, tādējādi LSA pārstāv aptuveni 98% pilna laika studējošo. 
Aktualizē cīņu pret rasismuViesturs Radovičs,  NRA  03/21/05     Lielākā daļa sestdien akcijas pret rasismu laikā aptaujāto rīdzinieku atzinuši, ka Latvijā rasisma problēma ir aktuāla. Citas Eiropas nedēļai pret rasismu veltītās aktivitātes Rīgā turpināsies arī šonedēļ.
Eiropas Jaunatnes Cilvēktiesību sadarbības tīkls (EYHR-Net) sestdien Rīgā veica pētījumu par sabiedrības informētību un uzskatiem par rasismu. Vienas stundas laikā galvaspilsētā aptaujāti 117 garāmgājēju, galvenokārt vecumā no 18 līdz 30 gadiem. 79% jeb 86 respondenti atzinuši, ka viņi ir informēti par rasismu, bet 63% jeb 74 respondenti atzinuši, ka rasisma problēma Latvijā ir aktuāla un risināma.
Sestdien jau trešo reizi Rīgā norisinājās Eiropas nedēļas pret rasismu aktivitātes. Tās organizēja EYHR-Net sadarbībā ar Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariātu. Akcijas laikā pasākuma apmeklētājiem tika dota iespēja doties cauri Antirasisma tunelim, kā arī iepazīties ar materiāliem par rasismu Latvijā, apskatīt pirkstu nospiedumu izstādi ar vairāk nekā 220 pirkstu nospiedumiem no visas pasaules. Interesentiem arī piedāvāts iestāties pret rasismu, atstājot savu pirkstu nospiedumu, šo iespēju izmatojuši vairāk nekā 80 cilvēku. Eiropas nedēļa pret rasismu ilga laika posmā no 14. līdz 21. martam. EYHR-Net turpinās savas aktivitātes arī šonedēļ, 22. martā organizējot jauniešu diskusiju, savukārt 26. martā plkst. 11.00 sporta kompleksā Ķeizarmežs notiks turnīrs Basketbols pret rasismu.
Ziema neatkāpjas un bojā ceļusSandris Vanzovičs,  NRA  03/21/05     Straujās laika maiņas pēdējās dienās pamatīgi pasliktinājušas ceļu stāvokli Latvijā. Diemžēl ziema tik drīz neatkāpsies, tāpēc šoferiem un arī visiem pārējiem iedzīvotājiem nāksies bruņoties ar pacietību.
Šādi laika apstākļi ceļu segumam ir visnelabvēlīgākie, Neatkarīgajai atzina a/s Latvijas Valsts ceļi direktors Tālis Straume. Proti, atkusnī seguma plaisās iekļūst ūdens, naktīs tas sasalst un plaisu palielina, bet dienā automašīnas pirms tam niecīgo bedrīti izbraukā vēl vairāk, un uz ceļa rodas jau pamatīga bedre. Šāds atkušanas-sasalšanas cikls bojā pat jaunus asfalta segumus. 
"Diemžēl ceļu segumi jaunāki nepaliek, bet to atjaunošanas tempi Latvijā pašlaik ir absolūti nepieņemami," atzina T. Straume.
Šāda situācija atkārtojas katru pavasari. Šobrīd iespējams veikt tikai pagaidu pasākumus, tas ir, ar auksto asfaltbetona masu likvidēt bīstamās bedres vai arī pirms draudīgākajiem posmiem izvietot brīdinošās ceļa zīmes, stāstīja T. Straume. Lielāki remontdarbi būs iespējami, kad gaisa temperatūra vairākas dienas pieturēsies +5 grādu robežās, bet pašlaik ceļu klātnes vēl ir pilnas ar ūdeni, tāpēc satiksmes speciālisti var tikai apsekot ceļus un fiksēt bīstamos posmus. "Ceļu stāvoklis ir tāds, ka bedre var izveidoties jebkurā vietā un jebkurā brīdī," konstatēja T. Straume.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka nedēļas nogalē Rīgā lielākās problēmas autovadītājiem sagādāja Salu tilta un arī K. Ulmaņa gatves viadukta seguma kritiskais stāvoklis. Iebraucot bedrēs, minētajā rajonā vismaz pārdesmit automašīnām bija pārsistas riepas. Tiesa, vismaz naktī uz svētdienu seguma stāvoklis uz tilta bija normalizējies, milzu bedres nemanīja. Ceļinieki arī vakar uzmanīja notiekošo uz tilta. Par ceļu stāvokli atbildīgā ir a/s Ceļu pārvalde. Par ceļu nepienācīgu uzturēšanu, ja tiek apdraudēta satiksmes drošība, pēc Administratīvo pārkāpumu kodeksa var piemērot sodu no 500 līdz 5000 latiem.
Īsti pavasarīgs laiks gaidāms tikai aprīļa beigās, liecina meteorologu prognozes. Aprīļa sākumā snigs, naktī pieturēsies neliels sals -1, - 6 grādi, bet dienā gaisa temperatūra paaugstināsies līdz +3 grādiem. Pirmās dekādes vidū gaisa temperatūra dienā atsevišķos rajonos paaugstināsies pat līdz +14 grādiem. Naktīs atkal iespējams sals līdz -5 grādiem, bet dienā āra gaisa temperatūra būs robežās no +3 līdz +8 grādiem, ziņo LETA. Līdzīgi laika apstākļi būs arī mēneša otrajā dekādē. Aprīļa trešās dekādes sākumā vēl iespējams slapjš sniegs un sals, taču vēlāk laika apstākļi uzlabosies, uzspīdēs saule un gaiss dienā sasils līdz +7, +15 grādiem.
Štābs sola parādīt savu spēku 4.maijā 
Ilze Grīnuma,  Diena  03/22/05     Ja līdz 4.maijam, Latvijas Neatkarības deklarācijas pasludināšanas 15.gadadienai, Saeima nebūs bez atrunām ratificējusi Vispārējo mazākumtautību aizsardzības konvenciju, krievu skolu aizstāvības štābs pie Brīvības pieminekļa rīkos masu mītiņu. Ap 3000 cietumnieku drānās tērpušies cilvēki pie pieminekļa sanākšot laikā, kad turp dosies Valsts prezidente ar ārvalstu viesiem. Tādējādi pasaule uzzinās, ka Latvijā tiek apspiestas mazākumtautības un slavināts nacisms, pirmdien preses konferencē paziņoja štāba aktīvists Eduards Gončarovs. Uz ultimāta formā izteiktām štāba prasībām valdība nereaģēs, sacīja konvencijas ratificēšanai izveidotās darba grupas vadītājs ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) un sabiedrības integrācijas lietu ministrs Ainars Latkovskis (JL). Darba grupā nolemts līdz 9.maijam, Uzvaras dienas svinībām Maskavā, konvenciju ratificēšanai Saeimā nevirzīt. Abi ministri uzsvēra, ka štāba aktivitātes lūgs izvērtēt valsts drošības struktūrām.
Štāba aktīvista Aleksandra Giļmana (PCTVL) rīcībā esot informācija, ka 4.maija svinībās Latvijā uzturēsies piecu valstu prezidenti, tostarp Ukrainas valsts augstākā amatpersona Viktors Juščenko. Tieši viņa klātbūtne neļaušot "pielietot spēku" pret protestētājiem, ja gadījumā Rīgas dome mītiņam atļauju liegs. "Ukrainas prezidents ir uzlūgts," atzina Valsts prezidentes Vairas Vīķes–Freibergas preses sekretāre Aiva Rozenberga. Tomēr pagaidām netiek izpausts, kad viņš Latvijā ieradīsies. A.Rozenberga bija pārsteigta par štāba izziņoto viesu sarakstu, jo, kamēr svētku programma ir tapšanas stadijā, tā ir konfidenciāla informācija.
Štābs iecerējis starptautiskajiem medijiem parādīt, ka lielai daļai sabiedrības 4.maijs "nav svētki". Pirms 15 gadiem Latvija tika sadalīta pilsoņos un nepilsoņos, krievu valodai "atņēma statusu" — ir liegta iespēja krieviski studēt, šo valodu "izspiež no skolām", klāstīja A.Giļmans. "Ja 30 cilvēki spēja būtiski mainīt situāciju 16.martā, tad tagad mēs savāksim 3000", prognozēja E.Gončarovs. Kā zināms, 16.martā štāba aktīvisti un PCTVL Rīgas domes un Saeimas deputāti tika aizturēti pie Brīvības pieminekļa, jo izraisīja nekārtības leģionāru atceres pasākuma laikā.
"Cik esmu runājis ar ārzemju žurnālistiem, viņi labi saprot, ka štāba aktivitātes ir politiskais teātris, lai piesaistītu uzmanību," sacīja Latvijas institūta direktors Ojārs Kalniņš. Viņaprāt, tagad būtu svarīgi turpināt sadarboties ar medijiem, lai skaidrotu patieso situāciju.
Līdz 4.maijam štābs iecerējis vēl vismaz divas akcijas — 4.aprīlī "miermīlīgi pulcēties" pie Satversmes tiesas nama, kur izskatīs mazākumtautību izglītības reformas atbilstību Satversmei un starptautiskajām konvencijām, un 17.aprīlī sanākt uz otro krievu skolu aizstāvju kongresu.

Lieldienās...

Svētku olas no EiropasJānis Āboltiņš, Rīgas Balss    03/22/05     Atšķirībā no pērnajām Lieldienām, kad baltās olas veikalu plauktos un tirgos rīdzinieki varēja meklēt kā ar uguni, šogad tirgotāji ir laikus apgādājušies ar šo preci. Tiesa, baltās olas ir ievestas no Nīderlandes un Beļģijas un maksā ievērojami dārgāk nekā brūnās. Īpaši šī cenu starpība vērojama tirgos, lielveikalos tā ir nedaudz mazāka. 
Rīgas Centrāltirgū olu tirgotāju ir maz, pārsvarā viņi strādā paviljonu stūros, pie durvīm, un pārdod olas kopā ar polietilēna maisiņiem vai citiem sīkumiem. Individuālos vistu īpašniekus, kuri būtu atbraukuši tirgot savu produkciju, vispār nemana, kaut arī šāda iespēja tiek dota. 
Pārdevēja Olga Liepa RB skaidro, ka pārdoto olu skaits Centrāltirgū pirms svētkiem ir tāds pats kā ikdienā. Viņa atzīst, ka ļaudis labprātāk iepērkas lielveikalos, kur ir zemākas cenas. RB pārliecinājās, ka rindu pie olu tirgotavām nav. Pircēji nāk pareti, pārsvarā viņi ir gados vecāki cilvēki. Bijusī skolotāja, pensionāre Lilija Dzirniece RB atzina, ka pērk krāsošanai brūnās olas, jo baltās nav pa kabatai: "Tie, kas kapeikas neskaita, jau var atļauties. Bet, saņemot sešdesmit latus mēnesī, ne." 
Uz Centrāltirgu viņa brauc ar auto no Baložiem, jo tur viss esot dārgāks. Pie reizes tiek iepirkts arī kāds gaļas gabaliņš Kaukāza šķirnes aitu sunim. L. Dzirniece atzīst, ka daudzi viņas vecuma ļaudis dzīvo sliktāk, bet viņai palīdz divi dēli. Arī Daugavpils ielas iedzīvotājs pensionārs Arturs Krastiņš saka, ka izvēlas brūnās olas, jo nevar atļauties maksāt dārgāk par 40-50 santīmiem. Krāsošanai viņš tradicionāli izmanto sīpolu mizas. 
Pārdošanā esošās baltās olas ir ražotas Holandē un Beļģijā, kas redzams arī uz olu marķējuma. Tās ieved un tālāk tirdzniecībā izplata Latvijas uzņēmums "Balticovo", kura vistas dēj tikai brūnās olas. Latvijā dētas baltās olas tagad var iegādāties vienīgi no sīkām individuālajām saimniecībām. Uzņēmuma komercdirektors Vents Aperāns RB skaidro, ka Latvijā baltās ražot neatmaksājas: tās pircēji pieprasa tikai pirms Lieldienām, bet visu atlikušo gadu šo produktu varot "mest pakaļ". Viņš apgalvo, ka baltās olas ģenētiski esot mazāk kvalitatīvas, ar plānāku čaumalu. 
Savukārt Pārtikas un veterinārā dienesta (PVD) speciālisti norāda, ka no olas krāsas nav atkarīgs čaumalas biezums. To varot ietekmēt vistas šķirne un barošana. Tas nozīmē, ka olas čaumala vienlīdz bieza vai plāna var būt gan vienas, gan otras krāsas olām. 
Lielveikalu tīkls "VP Market" ņēmis vērā pagājušā gada pieredzi, kad pircēji skrējuši pa veikaliem kā apsviluši, meklējot baltās olas krāsošanai. Tāpēc šogad par visu padomāts jau laikus, un veikalu plauktus pārpilda dažādu krāsu, lieluma, iepakojuma olas, RB stāsta uzņēmuma pārstāvis Ivars Andiņš. Uzņēmums pirmo reizi Lieldienās piedāvā arī tādu eksotisku preci kā strausa olu. Tā gan maksā ap 26 latiem, bet sver aptuveni pusotra kilograma un to var pielīdzināt 24 vistu olām. Jāpiebilst, ka arī tās tiek importētas - tikai no Lietuvas. Uzņēmums mēģinājis pirkt tās no Latvijā esošajām saimniecībām, taču vietējie strausi nav bijuši gatavi sagaidīt Lieldienas. Šie putni izdēj ap 50 olām gadā, turklāt šis process notiek periodiski. Latvijas strausiem visvajadzīgākajā brīdī iestājušās "tukšās dienas", un "VP Market" nācies pirkt šo eksotisko produktu dārgāk Lietuvā. Jāpiebilst, ka mazākās ir paipalu olas, kas veikalos un tirgos sastopamas arī ikdienā un arī ražotas tiek Latvijā - Liepājas rajonā. 
Arī "Rimi" lielveikalos un hipermārketos olas nopērkamas visplašākajā sortimentā. Pircēju izvēlei tiek piedāvātas arī "10 omega" olas, kas ir veselīgākas, jo nesatur holesterīnu. Kā jaunumu, kas pagaidām pieejams tikai hipermārketos, uzņēmums piedāvā "Mārupes lauksaimniecības" olas, informē uzņēmuma pārstāve Inta Krasovska. 
PVD informē, ka veikalos nopērkamās krāsas, līdzīgi kā citu produktu dekorēšanai, piemēram, tortēm domātās, ir pārtikas krāsvielas. Līdz ar to tās nav bīstamas patērētāju veselībai un olas var ēst, pat ja nedaudz ietonēts arī baltums zem čaumalas. Latvijas pārtikas centra direktora vietnieks Kārlis Rozenbergs arī apstiprina RB, ka pārdošanai domātajās olu krāsās drīkst būt tikai pārtikā izmantojamās krāsvielas. "Vai tā vienmēr notiks, to mēs garantēt nevaram, tas jākontrolē PVD," viņš piebilst. 
Marta sākumā aizturētā nemarķēto olu partija no Polijas, ko ieveda SIA "Mēmele PV" caur starpnieku Lietuvā, bijusi līdz šim vienīgā. Līdzīgi pārkāpumi vairs nav atklāti. PVD inspektori pirms Lieldienām pastiprināti uzrauga tieši šo svētkos pieprasīto produktu izplatīšanu. 
*** Der zināt! 
Minimālajam olu derīguma termiņa datumam jābūt uzspiestam uz olu oriģinālā iepakojuma. Ja olas ir ievestas no citas Eiropas Savienības dalībvalsts, uz kastītes jābūt marķējumam latviešu valodā, taču tas nedrīkst aizsegt ražotāja noteikto datumu. 
Uz pašas olas jābūt marķējumam, kas sastāv no trim elementiem, piemēram, 3-LV-021738. Pirmais - cipars - norāda dējējvistu turēšanas veidu, bet burtu kods - ražošanas valsti. Pēdējie cipari apzīmē uzņēmuma reģistrācijas numuru. Kopumā izšķir trīs dējējvistu turēšanas veidus: cipars 3 marķējumā norāda, ka dējējvistas tiek turētas sprostos, cipars 2 norāda, ka dējējvistas tiek turētas kūtī, cipars 1 norāda, ka dējējvistas tiek turētas brīvos apstākļos. 
Ja pircējiem ir aizdomas, ka kādā veikalā tiek izplatīti aizdomīgi pārtikas produkti, var vērsties tuvākajā PVD pārvaldē vai arī zvanīt uz PVD uzticības telefonu - automātisko atbildētāju 7027402 un atstāt maksimāli precīzu informāciju par produktu, pretenzijām un tirdzniecības vietu.
Lieldienas RīgāLīvija Dūmiņa,  NRA 03/23/05     
- Līdz 28. martam Rīgas Latviešu biedrības nama Līgo zālē Tautas studijas Rezēda 25 gadu darbības jubilejas izstāde Svētki manā pilī. Izstāde apskatāma katru dienu no pulksten 11 līdz 19. 
- Līdz 21. aprīlim Rīgas kultūras centrā Iļģuciems izstāde Lieldienas Iļģuciemā. Piedalās TLMS Puduris. Ieeja bez maksas.
- Šodien (trešdien) pulksten 19 Rīgas Reformātu baznīcā koncerts Septiņas asaras. Piedalās senās mūzikas ansamblis Ludus un Radio kora dziedātāja Elīna Libauere. Programmā Džona Doulenda skaņdarbi. 
- Ceturtdien pulksten 18 Rīgas kultūras un atpūtas centra Imanta Mazajā zālē senās mūzikas koncerts Klusās nedēļas Zaļajā ceturtdienā Ģetzemes dārzā. Piedalās solisti Romāns Trautmanis (čells, viola de gamba), Anastasija Rozenberga-Trautmane (spinets, klavieres), Rihards Lepers (lasījumi no grāmatas Zināmu un nezināmu cilvēku lūgšanas). 
- Ceturtdien pulksten 18 Rīgas Kultūras centrā Iļģuciems koncerts Pavasara noskaņās. Piedalās bērnu deju kolektīvs Fantāzija, vieskolektīvi, vokāliste Jūlija Dukašvīli.
- Ceturtdien pulksten 19 Rīgas kultūras un tautas mākslas centrā Mazā ģilde Latvijas Koncertdirekcijas rīkotās koncertnedēļas Mūzika pirms augšāmcelšanās ietvaros koncerts Slāpes un ūdens. Piedalās stīgu kvartets Euphonia, Mārcis Kūlis. 
- Ceturtdien pulksten 19 koncertzālē Ave Sol garīgās mūzikas koncerts Zaļajā ceturtdienā Ciešanas – izpērkošās un atbrīvojošās. Piedalās Līdsas filharmoniskais koris (Lielbritānija), Pērnavas Pilsētas orķestris (Igaunija). Diriģente Džila Hendersone Vailda (Lielbritānija), solisti Irisa Oja (mecosoprāns, Igaunija), Filips Smits (baritons, Lielbritānija), Džulians Maknamara (ērģeles, Lielbritānija). Kapelānes Mag. theol. Rudītes Losānes ievadvārdi. Programmā G. F. Hendeļa Utrehtas tedeums un M. Diriflē Rekviēms.
- Piektdien pulksten 17 Rīgas Sv. Jāņa baznīcā koncertnedēļas Mūzika pirms augšāmcelšanās ietvaros pirmo reizi Latvijā J. S. Baha Marka pasija. Atskaņo Latvijas Radio koris, Rīgas kamermūziķi. Diriģents Sigvards Kļava. 
- Piektdien pulksten 19 Rīgas Domā koncertnedēļas Mūzika pirms augšāmcelšanās ietvaros koncerts Lielās Piektdienas balsis. Piedalās Kristīne Adamaite un jauniešu koris Balsis. 
- Sestdien pulksten 18 Sv. Pestītāja (Anglikāņu) baznīcā Latvijas koncertnedēļas Mūzika pirms augšāmcelšanās ietvaros Stabat Mater. Atskaņo Vidzemes kamerorķestris, diriģents Andris Veismanis. 
- Sestdien un svētdien no pulksten 10 līdz 19 Ķīpsalas izstāžu hallē Lieldienu gadatirgus. Suņu, kaķu, zaķu izstādes. Amatnieku tirgus, atrakcijas un rotaļas visai ģimenei. Bērniem līdz sešu gadu vecumam ieeja bez maksas.
- Svētdien no pulksten 11 līdz 17 pie Rīgas Kongresu nama Sprunguļmuižas gadatirgus Lieldienās. Latvijas šķirnes dzīvnieku audzētāju savienības truškopības nozares rīkota trušu izstāde. Šūpošanās, spēles un atrakcijas. Tirdziņā – medus, sīpolpuķes, dārza inventārs un lietišķās mākslas izstrādājumi. Rīgas zooloģiskā dārza organizēta putnu būrīšu izgatavošana. Konkurss Iepazīsti Latvijas putnus. Olu krāsošana ar dabīgiem materiāliem – sīpolu mizām, dziju, sūnām, koku lapām.
- Svētdien pulksten 14 pie Rīgas kultūras un atpūtas centra Imanta brīvdabas pasākums Sen gaidīta Lielā diena. Piedalās kolektīvi Mazais Andžiņš, grupa Tu un es, vīru vokālais kvartets Harmonija Rīgai, Zaķu orķestris E. Smaļķa vadībā, folkloras ansamblis. 
- Svētdien un pirmdien no pulksten 13 līdz 16 Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā Pirmās un Otrās Lieldienas. Olu krāsošana manteļskursteņa ķēķī, dzīvu dējējvistu un Lieldienu zaķu izstādes, koncerts. Pieticība pirms svētkiemZane Atlāce, Rīgas Balss  03/23/05     Naudas trūkuma dēļ un taupības nolūkos Rīga Lieldienās tiks rotāta pieticīgi, uzsvaru liekot uz publiskiem svētku pasākumiem - olu krāsošanu, šūpošanos, dziesmām un rotaļām pilsētas centrā.
Daudziem rīdziniekiem vēl spilgtā atmiņā palikuši pērn Rīgas parkos izstādītie Lieldienu rotājumi - bērnu dzejnieka Alberta Kronenberga īpašā manierē ilustrēto grāmatu varoņi - cāļi, zaķi un citi zvēri. Šīs idejas autors, pilsētas galvenais mākslinieks Leonards Laganovskis savu domu pērn pamatoja ar to, ka olas un dažādi zīmēti zaķi rīdziniekus vairs nepārsteidz un viņi uz katriem svētkiem gaida kādu pārsteigumu. Taču šogad pilsētniekiem jāsamierinās vien ar klūgu ligzdiņām Bastejkalna laternu stabu galos. 
Rīgas domes Kultūras pārvaldes priekšniece Diāna Čivle, kura kopš Ziemassvētkiem pārņēmusi L. Laganovska pienākumus rotāt pilsētu, skaidro, ka ierobežotā finansējuma dēļ nolemts Rīgu Lieldienām greznot pieticīgi - pilsētas noformēšanai atvēlēti 5000 latu. "Ligzdas izvēlējāmies kā auglības simbolu, vēl dažus rotājumus īsi pirms svētkiem izvietosim tur, kur notiks dažādi kultūras pasākumi, piemēram, Kronvalda parkā," stāsta D. Čivle. Viņa piebilst, ka rīdzinieku priekam parkos un skvēros gribējusi izlikt arī pērnos rotājumus, taču, "diemžēl vai par laimi, mākslinieks tos atdāvinājis bērnunamiem". 
RB jau pērn rakstīja, L. Laganovskis Lieldienu zaķus un šūpoles atdāvināja četriem pašvaldības bērnunamiem "Imanta", "Ilga", "Ziemeļi" un "Vita". Toreiz gan tika pieļauta doma, ka uz kārtējiem svētkiem dekorācijas atkal varētu izstādīt pilsētā, lai pēc tam atdotu bērniem. Taču D. Čivle norāda, ka tas ir pārāk sarežģīti un laikietilpīgi, tāpēc nolemts sarīkot iespējami daudz kultūras pasākumu Lieldienās. Pie Kongresu nama svētku brīvdienās būs skatāma trušu izstāde, varēs krāsot, ripināt, dauzīt un ēst olas, kā arī izdziedāties, iet rotaļās un citādi visnotaļ aktīvi nosvinēt Lieldienas. 
Bijušais Rīgas greznotājs L. Laganovskis, kurš tagad nodarbojas tikai ar pilsētas tēla stratēģijas lietām, RB atzina, ka šā gada Lieldienu rotājumus vēl nav redzējis, jo pašlaik bauda atvaļinājumu ārpus Rīgas. Viņš uzskata, ka rotājumu ziņā katru gadu nevajag atkārtoties, bet gan "asināt prātu un domāt ko jaunu", rēķinoties ar to, ka visām gaumēm šā vai tā neizpatikt. 
RB aptaujātie eksperti uzskata, ka svētku gada laikā nav tik daudz, lai būtu neiespējami pilsētu atbilstoši noformēt. Ainavu arhitekte Gundega Lināre uzskata, ka Ziemassvētki, Lieldienas, Jāņi un valsts svētki ir tās reizes gadā, kad Rīgai vajadzētu būt krāšņi rotātai. "Lieldienas taču ir pavasara svētki, cilvēki iekšēji sevi sakārto pēc garās ziemas. Nesaku, ka jābūt olām uz katra ielas stūra, bet vismaz kādus uzrakstiņus, novēlējumus pilsētā varētu izlikt. Lai, vismaz braucot cauri centram, sabiedriskā transporta maršrutos, Vērmaņdārzā un kanālmalā būtu sajūta, ka tuvojas svētki," domā G. Lināre. Viņa piekrīt, ka pašvaldībai ne vienmēr pietiek naudas svētku sajūtas radīšanai, taču kā alternatīvu varētu izmantot, piemēram, mākslas skolu audzēkņu radošo potenciālu. "Šie topošie mākslinieki taču ar minimāliem tēriņiem varētu visādus brīnumus uztaisīt un pilsētu izdaiļot, vajag tikai domāt," norāda G. Lināre.
Mīlestības Zaļā ceturtdiena 
Juris Rubenis, mācītājs,  Diena  03/24/05    Vai mīlestības, tikai mīlestības apliecināšana šajā agresīvajā pasaulē attaisnojas?
Zaļā ceturtdiena ir īpaša diena baznīcas gadā. Tā vēstī par kādu mīlestību. Par Dieva pāri plūstošo mīlestību, kas spilgti atklājas divos Zaļās ceturtdienas notikumos: Jēzum mazgājot savu mācekļu kājas un — Jēzum atdodot sevi cilvēkiem, kuru vidū ir arī viņa nodevējs — Svētajā vakarēdienā. Tie nav tikai divi pieminami pagātnes notikumi, bet atklāj mūžīgus esības principus.
Klemensa Tīlmana grāmatā Dzīve no dziļumiem aprakstīta tā sauktā Vīnes apustuļa — Klemensa Hofbauera dzīve, kurš kā garīdznieks darbojās Vīnē XIX gadsimtā. Te lasāms par notikumu, kas īpaši spilgti pauž Zaļās ceturtdienas būtību. 
Klemenss Hofbauers jutās ļoti iesaistīts nabago un pamesto likteņos, vēlēdamies tiem palīdzēt, taču pašam naudas viņam daudz nebija, tāpēc viņš bieži rīkojās pavisam negaidīti, garīdznieka tērpā ar cepuri rokās viņš apstaigāja pilsētas viesnīcas ubagodams nabagiem, tātad, ubagodams ne sev, bet citiem. 
Reiz smalkā viesnīcā viņš pienāca pie kāda cilvēka, kas visu reliģisko dziļi ienīda. Mirklī, kad Hofbauers viņam lūdza dāvanas, uzrunātais iekliedzās: "Kā jūs uzdrošināties man lūgt naudu?" 
Pirms vēl garīdznieks ko paspēja atbildēt, uzrunātais iespļāva viņam sejā. Hofbauers klusēdams izņēma no kabatas mutautiņu, noslaucīja seju un smaidīdams sacīja: "Tas bija man. Bet nu iedodiet kaut ko maniem nabadziņiem." Un viņš atkal pastiepa pretī savu cepuri. Uzrunātais no šādas garīdznieka rīcības bija tik ļoti satriekts, ka izņēma no kabatas naudas maku un visu tā saturu izbēra garīdznieka cepurē. 
Vienā mirklī situācija no kaunpilnas sakāves bija pārvērtusies priekpilnā uzvarā. Bija notikusi pārvērtība. Cilvēks, kurš no sākuma nevienam negribēja dot neko, piepeši atdeva citiem visu, kas tam bija līdzi. Jo mīlestība bija turpinājusi plūst neatkarīgi no viņa rīcības.
Arī Zaļā ceturtdiena grib izraisīt mūsos pārvērtību. Kristus atdod sevi mums — nepilnīgajiem, naida un neiecietības pilnajiem cilvēkiem, lai mūs pārvērstu. Citiem vārdiem — te nav kas sacīts tikai par kādu agresīvu un neiecietīgu cilvēku Vīnes viesnīcas priekštelpā, kura rīcība mūs varētu pat pārsteigt. Bet šajā cilvēkā un viņa spļāvienā varam ko atpazīt paši no sevis. Vai arī daudzi no mums tik bieži nerīkojas agresīvi, savas paštaisnības apziņā spontāni neiecietīgi? Vai arī mēs tik daudz kam neesam savā dzīvē uzspļāvuši? Vai viss šis laikmets nemitīgi neuzspļauj ikvienam un katram, kas uzdrošinās līst ar saviem mīlestības piedāvājumiem tur, kur jūtamies traucēti, kur negrasāmies nevienu laist?
Kad slavenais gleznotājs Oskars Kokoška portretēja cilvēkus, tie par saviem portretiem, precīzāk sakot — par savu izskatu portretos —, nereti bija ļoti pārsteigti un pat izbiedēti. Viņi nekad nebija domājuši, ka izskatās tik naidpilni, nesakārtoti un iekšēji saplosīti. Nekad tie sevi nebija tā redzējuši, kā viņus izlasīja lielā cilvēku pazinēja acs.
Līdzīgi var būt ar daudziem. Taču katram ir lieliska iespēja skaidri ieraudzīt savu patieso būtību. Tas parasti notiek brīžos, kad piepeši atgadās kaut kas nesaskaņots ar mūsu sacerēto scenāriju vai saskaroties ar netaisnību. Tādos gadījumos parasti tūdaļ pat visas maskas krīt un parādās mūsu īstā būtība. Vienlaikus šādos mirkļos atklājas tas, no kā mēs dzīvojam īstenībā.
Te nonākam pie Jaunās Derības vārdiem par "veco un jauno cilvēku". Jāsaka — bieži vien šie vārdi ilgstoši var palikt nesaprotami un neskaidri, taču tie izsaka ko ļoti būtisku mūsu esībā.
Notikumā, kas stāsta par garīdznieku un augstprātīgo kungu, viens otram stāv pretī vecais un jaunais cilvēks. Cik skaidri tie viens no otra atšķiras! Pretēji jaunajam cilvēkam vecais cilvēks dzīvo savos neapvaldītajos instinktos. Tikko tas tiek aizskarts, tas pazaudē pār sevi jebkuru kontroli. Tam labāk nešķērsot ceļu, jo tas ļoti viegli var otru dziļi ievainot. 
Te nevar palīdzēt gudras pamācības no malas, vēl mazāk — moralizēšana, bet gan mīlestības apliecināšana, kas ir stiprāka par visu naidu un ļaunumu šajā pasaulē. Garīdznieks Hofbauers arī pēc spļāviena sejā nepameta šo agresīvo cilvēku, jo zināja un ticēja, ka zem jebkura cilvēka ārienes un izturēšanās, lai kāda tā būtu, slēpjas vēl kas cits. Ka katrā cilvēkā kā Dieva radītā būtnē noteikti ir arī kaut kas labs, bet tas pamostas, līdzīgi kā zieds atveras saules siltajos staros, tikai tad, kad to apspīd mīlestība. Tas ir ceļš, kurā jaunais cilvēks, Kristus cilvēks, Dieva pamodinātais cilvēks, uzvar veco.
Bet vai mīlestības, tikai mīlestības apliecināšana šajā agresīvajā pasaulē attaisnojas? Vai tiešām tā var pārmainīt šo baigo, spļāvēju un spļāvienu pilno pasauli? Jā. Un to parāda ne tikai Kristus piemērs Zaļajā ceturtdienā, un ne tikai Klemensa Hofbauera piemērs, bet katra cilvēka dzīves pieredze, situācijas, kad patiešām esam uzdrīkstējušies rīkoties nevis refleksu un atriebības vadīti, bet paļaujoties uz mīlestības neaptveramo spēku. Kad mīlestība ir bijusi vienīgā mūsu rīcības motivācija. Tad vienmēr situācija ir mainījusies!
Zaļā ceturtdiena atgādina — Kristus joprojām noliecas pie mūsu netīrajām kājām, viņš vēl joprojām atdod sevi, kaut arī mēs tik daudz esam darījuši, lai tam uzspļautu.
Viņš to dara, jo tic mums, tic, ka katrā cilvēkā mītošais īstais, jaunais cilvēks var augšāmcelties tikai mīlestībā, bezgalīgā beznosacījumu mīlestībā. Kad tu sajūti un piedzīvo, ka Dievs tevi mīl tāpēc vien, ka tu esi, ka tevi mīl neatkarīgi no tā, ko tu esi darījis vai dari. Aicinot atskārst — Dieva mīlestība nebeidzas, tā vienkārši nekad nebeidzas, jo tā nevar beigties, tā ir bezgalīga un mūžīga. Tā vienmēr tevi apņem no visām pusēm, jo tu īstenībā ik mirkli pārtiec un dzīvo no tās.

Lai arī 
pavisam oficiāli ir sācies 
pavasaris, tomēr dabā gandrīz ne-
kas par to neliecina. Ja nu vienīgi negai-
dītais LIETUS, kas pārsteidza mūs pirms 
dažām dienām, un saulīte, kas uzspīdēja 
šopēcpusdien. Bet citādi laiks vēlarvien 
ir diezgan auksts. Un, lai arī klāt vairs 
nesnieg, tomēr jau sasnigušais 
arī nekūst...
Anda Jansone, trešdien, 23. martā