K a s   j a u n s   L a t v i j ā ? 
Nr. 386: 2005. g. 25. februāris - 3. marts

Eiropā un pasaulē...

RLB izsaka atbalstu prezidentes aizsāktajai Latvijas vēstures skaidrošanai
LETA  02/26/05     Rīgas Latviešu biedrība (RLB) šonedēļ pilnsapulcē ir apstiprinājusi atklātu vēstuli Latvijas augstākajām amatpersonām, kurā tiek pausts atbalsts Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas darbībai, "skaidrojot sabiedrībai sarežģīto Latvijas 20.gadsimta vēsturi". 
"Esam pārliecināti, ka šāda rīcība ir vērtīgs ieguldījums Latvijas un tās kaimiņvalstu labas nākotnes veidošanā," par vēstules saturu aģentūru LETA informēja RLB biroja pārstāve Zinta Gugane. 
Kā ziņots, Vīķe-Freiberga aktīvas darbības, skaidrojot Latvijas 20.gadsimta traģisko vēsturi, aizsāka pēc paziņojuma par lēmumu piedalīties Uzvaras dienas svinībās Maskavā. Latvija savu pozīciju šajā jautājumā jau ir paudusi vairākos starptautiskos forumos un saņēmusi izpratni no dažādiem ārvalstu politiķiem. 

Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem 
Anda Kļaviņa,  Diena  02/28/05     Aptuveni 600 kilometrus aiz Novosibirskas nelielajā Timofejevkas ciematā vēl dzirdama latgaliešu valoda, kādu Latgalē runāja pirms simt gadiem. Tur gados vecākie cilvēki dzied dziesmas un skaita lūgšanas no XIX gadsimta beigās Rēzeknē vai Daugavpilī izdotajām grāmatām — tā ir unikāla Latgales kultūras konservācija. Tomēr šai Latgales saliņai Sibīrijas okeānā mūsdienās neklājas viegli. Jaunākie iedzīvotāji grib iemācīties savu senču valodu, bet trūkst līdzekļu latviešu mācību grāmatu iegādei un mācībām Latvijā. Šī ciemata tāpat kā citu latviešu apmetņu vietu Sibīrijā iedzīvotājiem savas latviskās identitātes saglabāšanā tautiešu palīdzība ir ļoti nepieciešama. Tādēļ Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāte un Sabiedrības integrācijas fonds 1.martā rīko pasākumu Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem!, lai iegūtu līdzekļus Sibīrijas ciemu latviešiem. 
Spēcīgs impulss akcijai bija LU Filoloģijas fakultātes ekspedīcijā uz Timofejevkas ciemu atklātās vērtības un apzinātās problēmas. Ekspedīcija ar Sabiedrības integrācijas fonda, Valsts Kultūrkapitāla fonda un Latvijas Universitātes finansiālu atbalstu notika 2004.gada septembrī. 
Timofejevkas ciemā no 170 iedzīvotājiem vairāk nekā pusei ir latgaliska izcelsme. Ciema vecākie iedzīvotāji vēl tagad runā latgaliešu valodā. Tāpat kā virkne citu latviešu ciemu Sibīrijā, Timofejevka radās Stolipina agrārās reformas laikā XIX gadsimta 90.gados, kad pārdesmit tūkstoši latgaliešu no Ludzas, Rēzeknes, Daugavpils apkaimes devās uz tālo Sibīriju, kur bija daudz brīvas zemes. Iekārtoja tur viensētas, sāka nodarboties ar lauksaimniecību un līdz padomju varas nodibināšanai dzīvoja pārtikušu dzīvi. 1937.gadā daudzi no Sibīrijas latgaliešiem tika iznīcināti, tomēr līdz pat 1960.gadiem, kad sākās mazo kolhozu sapludināšana lielākos, Timofejevka bija gandrīz pilnībā latgalisks ciems ar aptuveni 200 iedzīvotājiem.
2004. gada septembra ekspedīcijā foto, audio un videoveidā tika fiksēti XIX gadsimta beigās veidotā latgaliešu ciema iedzīvotāju dzīvesstāsti, mēģinot izzināt, ko no latgaliešu mentalitātes, valodas, tradicionālās kultūras, reliģiskās pārliecības viņi saglabājuši, ko pazaudējuši.
Ekspedīcijas laikā tika apzināta situācija arī citos Sibīrijas latviešu ciemos un iegūta informācija par deportāciju ceļā Sibīrijā nokļuvušo latviešu pēcteču likteņiem, kuri vēl dzīvo Sibīrijā, bet nevēlas pazaudēt savu latvisko identitāti. 
Uz pasākumu Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem! aicināti kultūras darbinieki, politiķi, uzņēmēji, masu mediju pārstāvji, lai runātu par palīdzības sniegšanu Sibīrijas latviešiem. 
Runās LU Filoloģijas fakultātes dekāne Janīna Kursīte, SIF pārstāvis Nils Sakss. Tiks izrādīta M.Zālītes un A.Lielbārža videofilma par Timofejevkas ciema latgaliešiem. Iecerēta diskusija par tematu — kā palīdzēt Sibīrijas latviešiem.
Akcija tiks atklāta 1.martā pulksten 18 Rīgas Latviešu biedrības nama Līgo zālē Merķeļa ielā 13. Jau darbojas Sabiedrības integrācijas fonda izveidotais konts ziedojumiem: SIF (ar norādi "Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem!"). Reģ.nr. 90001237779, Brīvības iela 40—39, Rīgā, LV 1050 Banka: Latvijas Banka Valsts Kase
Bankas SWIFT kods: TRELLV21, Konta numurs: LV73TREL7450020000000u

Vēlas ieviest vienotus standartus Eiropas valstu policistu izglītības sistēmā
LETA  02/28/05     Katram pilsonim ir tiesības saņemt pakalpojumus no policista vienā līmenī, tādēļ visu Eiropas valstu policistu izglītības iestādēm ir jāstrādā pēc kopējiem standartiem, to šodien Eiropas Policijas konfederācijas ("Eurocop") konferencē par arodbiedrību un personāla organizāciju lomu policijā uzsvēra "Eurocop" prezidents Haincs Kīfers.
Tāpat liela loma policistu izglītībā jāpievērš svešvalodu zināšanām, norādīja Kīfers.
Pēc viņa domām, iekšējā drošība ir prioritāte visā Eiropā, taču to nevar mērīt naudas izteiksmē. Konferencē Eiropas valstu policisti runās par to, kā pielāgoties un reaģēt uz starptautisko terorismu un kriminalitāti, kas izriet no Eiropas Savienības (ES) paplašināšanās.
Šajā "Eurocop" konferencē īpaša uzmanība tiks pievērsta Baltijas jūras reģionam, Kīfers uzsvēra koordinācijas nepieciešamību tieši reģionālajā līmenī, lai, izmantojot visus resursus, tiktu panākts vēlamais rezultāts.
Konferences atklāšanā šodien runu teica arī Latvijas iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP), kurš norādīja, ka Baltijas valstis ir ne tikai ES ārējā robeža, bet arī tilts starp Austrumiem un Rietumiem, kas veidos labāku nākotni.
Jēkabsons uzskata, ka cīņā pret starptautisko organizēto noziedzību vislielākā nozīme ir informācijas apmaiņai. "Informācija ir vissvarīgākais instruments, lai identificētu vai novērstu noziegumus. Informācija ir atslēgas vārds tam, lai izvairītos, lai mēģinātu novērst terorismu, nelegālās naudas apriti, naudas viltošanu, nelegālu narkotiku pārvietošanu, cilvēku tirdzniecību," uzsvēra ministrs.
Jēkabsons piebilda, ka starptautiskā organizētā noziedzība tērē miljardiem ASV dolāru, lai panāktu savu ietekmi un pielāgotos jaunākajām informācijas tehnoloģijām, taču viņu budžets vairākkārt pārsniedz dažu jauno ES dalībvalstu iekšlietu sistēmas budžetu. Tādēļ, pēc ministra uzskatiem, ir jāveic patstāvīga informācijas analīze gan katras atsevišķas valsts līmenī, gan starptautiskajā. 

Putina attieksmē...

Putins paliek neietekmēts
Agnese Margēviča,  NRA  02/26/05     Baltijas valstis un Polija – galvenie ASV sabiedrotie Krievijas kritikā.
Baltijas valstu un Polijas attieksme pret Krievijā notiekošo pretstatā Eiropas Savienības lielvalstu nostājai ir tuvāka ASV. Ja Eiropas valstis vienprātīgi nenostāsies ASV pozīcijās, mudinot Krieviju atgriezties uz demokrātijas ceļa, ceturtdien Bratislavā izskanējusī retorika par demokrātiju paliks vien tukši vārdi, – dienu pēc ASV un Krievijas prezidentu tikšanās spriež Rietumu prese. 
Ja pirms ASV un Krievijas prezidentu tikšanās Bratislavā Rietumu presē dominēja prognozes, ka Vladimiram Putinam nāksies saņemt smagus pārmetumus par demokrātijas apspiešanu, tad dienu pēc šīs tikšanās vērtējumi ir skeptiskāki. Tiek pieļauts, ka ASV prezidenta Džordža Buša retorika par demokrātijas vērtībām, pie kurām būtu jāatgriežas Krievijai, bijusi vairāk domāta amerikāņu sabiedrības un kongresmeņu nomierināšanai, bet Krievijas kolēģa ausis nav sasniegusi.
"Prezidents Bušs maigi pauda rūpes par prezidenta Putina atkāpšanos no demokrātijas Krievijā (..), un Putins dzēlīgi atbildēja, ka ieklausīsies dažās Buša idejās, bet citas – nekomentēs," dienu pēc abu prezidentu tikšanās spriež ietekmīgais amerikāņu laikraksts International Herald Tribune.
"Reālisms ņēma virsroku pār ideālismu," aģentūrai Reuters abu līderu tikšanos komentē Varšavas Starptautisko attiecību centra vadītājs Janušs Reiters. "Putins saņēma signālu, ko vēlējās, – ka viņš ir svarīgs ASV partneris drošības un starptautisko attiecību jautājumos," vērtē poļu analītiķis. Šo pieņēmumu ticamu dara paša V. Putina izteikumi – dienu pēc tikšanās viņš uzsvēris, ka Krievija negrasās ietekmēties no Rietumu lekcijām par to, kā tai kārtot savas lietas, vēsta ziņu aģentūra Reuters.
Tiek arī uzsvērts, ka ārējas ietekmes radītas izmaiņas Krievijā nenotiks, ja ASV neatbalstīs Eiropas valstis. Tāpat ir pamanīta Eiropas valstu nevienprātība nepieciešamībā kritizēt V. Putina politiku. Eiropas Savienības lielvalstu attieksme pret Krievijā notiekošo esot daudz maigāka nekā Dž. Buša otrā termiņa administrācijai, un šo attieksmi diktējot savtīgas intereses. Uz šā fona tiek izceltas trīs Baltijas valstis un Polija, kuru nostāja attiecībā pret Krieviju esot daudz tuvāka ASV jaunajai politikai. Kamēr Buša otrā termiņa administrācija ieņēmusi nedaudz stingrāku pozīciju pret Putinu un šķiet vairāk gatava kritizēt Maskavu cilvēktiesību jautājumā, šāda politika nav guvusi Eiropas valstu vispārēju atbalstu. (..) Viena no ES lielākajām valstīm Vācija, kura aizvien vairāk ir atkarīga no Krievijas enerģijas resursu piegādēm, negrib pievienoties Putina kritizētāju korim. Arī Francijas prezidents Žaks Širaks ir bijis mērens, ja ne mēms, kad ir runa par kritiku attiecībā uz mediju brīvības un likuma varas ierobežošanu Krievijā, raksta amerikāņu laikraksts International Herald Tribune. 
Citāti
"Eiropieši ir sašķelti: Baltijas valstis vēlas, lai ES būtu tikpat stingra kā ASV. Vācija vēlas īstenot pati savu ekonomisko un politisko darbakārtību ar Putinu. Dažas no mazajām Viduseiropas valstīm uzskata, ka ASV bieži drošību apdraud vairāk nekā Krievija." Šāda situācija esot izdevīga Krievijai, jo ļauj tai realizēt savas intereses. 
"Ja Amerika un Eiropa izmantos pareizo stimulu un spiediena kombināciju un strādās kopā, to īstenojot, (..) tad būs iespēja ja ne pārvērst viņu par patiesu demokrātu, tad vismaz ierobežot viņa autoritārās tieksmes." 
"Rietumi nedrīkst noticēt Krievijas valdības prodemokrātiskajai retorikai. (..) Mums jāredz nepārprotama rīcība, kas atbilst vārdiem, un šī rīcība mums jāredz tūlīt. (..) Tomēr šajā jautājumā no ES lielāko valstu līderiem mēs esam dzirdējuši pārsteidzoši maz. (..) Skaidrs, ka visiem 25 ES līderiem ir grūti panākt pilnīgu vienprātību, tomēr saskaņota pozīcija ir iespējama, ja reiz mēs visi piekrītam pamatprincipiem: brīvām vēlēšanām, brīvai presei un cilvēktiesībām." 
"Bušs izmantoja klasisku politisku triku – pauda skarbus paziņojumus vēl pirms pašas tikšanās, tā lai neviens nevarētu pārmest, ka viņš nav skāris strīdīgus jautājumus, lai gan tikšanās patiešām norisinājās šo paziņojumu iespaidā, tomēr tā notika mierīgā darba gaisotnē."

Putins: Baltijai jāvadās pēc veselā saprāta
Agnese Margēviča,  NRA  02/26/05     Diskusijā par vēstures dažādo traktējumu, kas norit starp Latviju un Krieviju, Krievijas puse minējusi pat latviešu strēlniekus, kas esot balstījuši boļševiku varu. To kā pretargumentu Latvijas viedoklim par Otrā pasaules kara beigu traktējumu vakar izteica Vladimirs Putins.
"Mēs ar cieņu attiecamies pret tiem Baltijā, kas Otrā pasaules kara noslēgumu uzskata par saistītu ar kādu valstu neatkarības zaudēšanas traģēdiju," vakar Bratislavā izteicies Krievijas prezidents, piebilstot, ka "tāpat mums ar cieņu jāattiecas pret to viedokli, kas pauž, ka latviešu strēlnieki palīdzēja noturēties pie varas boļševikiem", atsaucoties uz ITAR-TASS, ziņo LETA.
V. Putins arī norādījis, ka Baltijas valstu vadītājiem, lemjot par piedalīšanos Otrā pasaules kara noslēguma 60. gadadienas svinībās 9. maijā Maskavā, jāsaglabā veselais saprāts, nevis jāņem vērā politiskās ambīcijas. "Mēs uzaicinājām Baltijas valstu vadītājus, lai sakārtotu dialogu, arī par robežas jautājumiem. Lai arī kāds lēmums tiks pieņemts, mēs tik un tā turpināsim sakārtot mūsu attiecības," solīja Krievijas prezidents.

Putins negribīgi atzīst Latvijas vēstures faktus
Agnese Margēviča,  NRA  02/28/05     Krievijas prezidenta izteikums, ka viņš ar cieņu izturas pret viedokli, ka Otrā pasaules kara beigas Baltijas valstīm nesa neatkarības zaudēšanas traģēdiju, nav nejaušs, jo tas izskanējis dienu pēc tikšanās ar ASV prezidentu. 
Krievijas prezidents aizvadītajā nedēļā divas reizes nāca klajā ar savstarpēji pretrunīgiem vēstures traktējumiem. Mēģinājumam intervijā slovāku radio mazināt Molotova–Ribentropa pakta nozīmi sekoja Vladimira Putina izteikumi, kurus var traktēt teju vai kā Baltijas valstu okupācijas fakta atzinumu, gan latviešu strēlnieku piesaukšana, kuri it kā palīdzējuši noturēties pie varas boļševiku režīmam. 
"Mēs ar cieņu attiecamies pret tiem Baltijā, kas Otrā pasaules kara noslēgumu uzskata par saistītu ar kādu valstu neatkarības zaudēšanas traģēdiju," piektdien Bratislavā paziņoja V. Putins, piebilstot: "Tāpat mums ar cieņu jāattiecas pret to viedokli, kas uzskata, ka latviešu strēlnieki palīdzēja noturēties pie varas boļševikiem." Vēsturnieks Antonijs Zunda norāda, ka Krievijas prezidenta izteikumu pirmā daļa vērtējama ļoti pozitīvi. To, viņaprāt, iespējams pat traktēt kā Baltijas valstu okupācijas fakta atzīšanu. 
Vēsturnieks vienlaikus pauž neizpratni, kāds gan latviešu strēlniekiem sakars ar Baltijas valstu neatkarības zaudēšanu. Latviešu strēlnieki nebija Latvijas Republikas pilsoņi, un Krievijas prezidenta izteikumos "tiek sajaukts etniskais un valstiskais princips", uzsver A. Zunda.Viņš atturas komentēt, kādu apsvērumu vadīts V. Putins mēģinājis sasaistīt abus vēstures faktus. Savukārt kaimiņvalsts prezidenta paustais par gatavību cienīt Baltijas valstu traktējumu par Otrā pasaules kara beigām, pēc vēsturnieka domām, ir "gandrīz atklātā tekstā pateikts" okupācijas fakta atzinums. 
A. Zunda ir pārliecināts, ka šāds Krievijas prezidenta paziņojums tikai dienu pēc tikšanās ar ASV prezidentu Džordžu Bušu nav nejaušs. Pirms abu valstu vadītāju tikšanās Latvijas prezidente Vaira Vīķe-Freiberga izteikusi Dž. Bušam bažas par demokrātijas likteni Krievijā, kā arī paudusi uzskatu, ka Krievijai nepieciešams pārvērtēt savu pagātni. ASV prezidents pirms tikšanās ar V. Putinu apgalvoja, ka vēsts par šīm bažām Krievijas prezidentam tiks nodota. "Kāds varbūt ieteica, un Putins ieklausījās," spriež A. Zunda, norādīdams, ka Krievijas prezidents, raidot šādu signālu, visticamāk, vēlas uzlabot gaisotni, kas izveidojusies ap 9. maija svinībām Maskavā. Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētājs Aleksandrs Kiršteins aģentūrai LETA sacījis, ka V. Putina izteikumi par cieņu pret Otrā pasaules kara laikā neatkarību zaudējušām valstīm liecina – rietumvalstis ar Krieviju varētu būt vienojušās, ka Latvija ratificē mazākumtautību aizsardzības konvenciju, savukārt Krievija pārtrauc agresīvo attieksmi pret Baltiju. 
Tiesa, vēl pirms tikšanās ar ASV prezidentu V. Putins 22. februārī sniegtajā intervijā Slovākijas radio centās mazināt Molotova–Ribentropa pakta nozīmi, uzsvērdams, ka tas parakstīts zemā – valstu ārlietu ministru – līmenī, turklāt bijis kā neizbēgama atbildes rīcība pēc gadu iepriekš Minhenē noslēgtās vienošanās starp rietumvalstīm un fašistiskajiem sabiedrotajiem – Vāciju un Itāliju. 
"Bieži tiek piesaukts, piemēram, Molotova–Ribentropa pakts, kura rezultātā it kā notikusi vienošanās starp Padomju Krieviju, Padomju Savienību un hitlerisko Vāciju, kam sekoja Baltijas valstu okupācija. (..) Un tādā gadījumā es palūgtu atgriezties pie 1938. gada septembra notikumiem, kad Minhenē tika parakstītas labi zināmās vienošanās starp nacistisko Vāciju un Rietumeiropas valstīm. (..) Minhenes vienošanās rezultātā Rietumu partneri Hitleram it kā parādīja, kādā – Austrumu – virzienā jāiet, lai realizētu viņa augošās ambīcijas. Ar mērķi nodrošināt savu interešu realizāciju un drošību pie Rietumu robežām Padomju Savienība piekrita parakstīt Molotova–Ribentropa paktu ar Vāciju. Ja uz problēmu, kura šobrīd tiek izcelta, mēs raudzīsimies šādā kontekstā, tad tā izskatās pavisam citādāk," paziņojis Krievijas prezidents.
Vēsturnieks A. Zunda uzsver, ka vienlīdz nosodāma ir gan vienošanās starp Lielbritāniju, Franciju, Vāciju un Itāliju, kuras rezultātā tika sadalīta Čehoslovākija, gan vēlākā vienošanās starp PSRS un Vāciju. Turklāt rietumvalstis jau sen nosodījušas vienošanos ar fašistiskajiem sabiedrotajiem. Ribentropa–Molotova pakta sekas salīdzinājumā ar Minhenes vienošanās sekām vērtējamas kā daudz traģiskākas, uzskata vēsturnieks. Pirmā vienošanās skārusi tikai Čehoslovākiju, bet otrā – sešas Eiropas valstis. Turklāt, velkot paralēles starp Minhenes vienošanos un Molotova–Ribentropa paktu, neizbēgami jānonāk konceptuālās pretrunās, uzsver vēsturnieks. "Tad arī jāvelk paralēle starp Čehoslovākijas sadalīšanu un Baltijas valstu okupāciju," norāda A. Zunda. Pirmā esot nosodīta gan no Rietumu, gan Krievijas puses.

Latvijas ārpolitikas veidotāji Putina izteikumos neredz pamatu optimismam 
Gunta Sloga,  Diena  03/01/05     Krievijas prezidenta Vladimira Putina izteikumi par cieņu pret tiem baltiešiem, kuri Otrā pasaules kara beigas saista ar neatkarības zaudēšanu, ir pārāk plaši traktējami, tādēļ ir pāragri lolot cerības, ka tas nozīmē būtisku pagriezienu Maskavas līdzšinējā politikā. Tā pirmdien atzina Latvijas ārpolitikas veidotāji un politikas eksperti. Tomēr tika pieļauts, ka uz šādu Baltijai cerīgu izteikumu Krievijas prezidentu pamudinājusi saruna ar ASV prezidentu Džordžu Bušu, kurš pirms tikšanās ar V.Putinu solīja viņam paust baltiešu bažas.
Ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) pirmdien teica, ka V.Putina izteikumi bijuši "aizplīvuroti" un dodot visai plašas interpretācijas iespējas. Valsts prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga, lūgta komentēt kaimiņvalsts vadītāja izteikumus, bija lakoniska: "Mēs ar cieņu un pozitīvu vērtējumu attiecamies pret to, ka Krievijas vadītājs ir sācis runāt par šiem jautājumiem." Ārlietu ministrija vispirms vēlētos saņemt Krievijas atbildes uz tai izteiktajiem uzaicinājumiem, uzsvēra A.Pabriks. 
Kā vēstīts, A.Pabriks aicina sākt politiskas konsultācijas, kā arī vēlas tikties ar Krievijas ārlietu ministru Sergeju Lavrovu. Taču Krievija nav atbildējusi ne uz šiem aicinājumiem, ne uz Latvijas iesniegto abpusējo politisko attiecību deklarācijas projektu. 
Kā jau vēstīts, pagājušajā nedēļā preses konferencē Slovākijā V.Putins paziņoja, ka Otrā pasaules kara rezultātu var vērtēt dažādi. "Mēs ar cieņu attiecamies pret to Baltijas cilvēku viedokli, kuri uzskata, ka ar Otrā pasaules kara beigām saistīta nacionālās neatkarības zaudēšanas traģēdija," paziņoja Krievijas prezidents.
Politoloģe Žaneta Ozoliņa nedomā, ka šis V.Putina izteikums liecina par radikālām pārmaiņām Krievijas politikā. Taču tas varot nozīmēt, ka viņš ir ieklausījies Dž.Buša teiktajā. Latvijas institūta direktors Ojārs Kalniņš uzsver — līdz šim visi Eiropas līderi atbalstījuši V.Vīķes–Freibergas centienus skaidrot Latvijas vēsturi. Ja Rietumeiropa ir vienota un pauž savu pozīciju skaidri, Maskavai nav citas iespējas, kā uz to reaģēt. 
Piesardzīgi vērtēt V.Putina izteikumu mudina bijušais diplomāts Pēteris Viņķelis. Viņaprāt, Krievijas prezidents nav devis ne mazāko norādi, ka vēlas politiski izvērtēt Latvijas okupāciju, tā vietā uzsvērdams — šis jautājums ir vēsturnieku ziņā. "Krievija attiecībās ar saviem kaimiņiem piekopj tādu kā hameleona politiku," saka Ž.Ozoliņa. Lielās kaimiņvalsts kritisko nostāju uz kādu brīdi varot mīkstināt starptautiskās sabiedrības nostāja, taču pēc īsa laika tā atkal kļūst asa. Tādēļ arī Latvija pēc kāda laika varot sagaidīt jaunus pārmetumus.
Jāatgādina, ka janvārī Igaunijas prezidents Arnolds Rītels pēc tikšanās ar V.Putinu stāstīja, ka Krievijas līderis atbalstījis viņa aicinājumu anulēt 1939.gadā noslēgto Ribentropa—Molotova paktu. Taču līdz šim publiski V.Putins par to nav runājis. Tā vietā, mēģinot mazināt Ribentropa—Molotova pakta nozīmi Otrā pasaules kara izraisīšanā, viņš paziņoja, ka Eiropas kartes pārveidošana sākās jau ar Minhenes vienošanās parakstīšanu.

Gribīgo koalīcijā...

Uz misiju Irākā dosies 96 Latvijas karavīri
LETA  02/28/05     Rīt, 1.martā, plkst.12 Ādažos, 3.Reģionālajā nodrošinājuma centrā notiks kārtējā starptautiskās miera nodrošināšanas operācijas Irākā (OIF) Latvijas kontingenta (LK) karavīru pavadīšanas ceremonija. 
 Rotācijas kārtībā uz starptautisko miera nodrošināšanas operāciju dosies 96 Nacionālo bruņoto spēku (NBS) karavīri, aģentūru LETA informēja NBS Preses un informācijas daļas priekšnieka pienākumu izpildītāja Agnija Štrausa. 
15.februārī uz misiju Irākā jau devās 21 karavīrs – OIF LK komandējošais sastāvs un štāba virsnieki un instruktori. NBS LK komandiera pienākumus Irākā veic pulkvežleitnants Mārtiņš Liberts. 
Karavīriem Latvijas karogu un Latvijā ceptu ceļamaizi pasniegs NBS štāba priekšnieka padomnieks pulkvedis Guntis Porietis. 
Pēc rotācijas veikšanas miera nodrošināšanas misijā Irākā savus pienākumus pildīs 120 NBS karavīri. 

Koalīcijas spēku rindas Irākā kļūst retākas, Latvija plāno misiju turpināt 
Ģirts Kasparāns,  Diena  02/28/05     Irākas parlamenta vēlēšanu sekmīgā norise kļuvusi par ieganstu, kas mudina vairākas starptautiskās koalīcijas dalībvalstis izdarīt vilinošu secinājumu, ka grūtākais darbs jau paveikts un pienācis laiks plānot drīzu atgriešanos dzimtenē. Gandrīz divus gadus ilgais Irākas okupācijas periods pēc Sadama Huseina režīma gāšanas prasījis lielas izmaksas un karavīru upurus, tāpēc ASV vadītās koalīcijas valstis vēlas pēc iespējas ātrāk pabeigt misiju, lai uzticētu miera uzturēšanu pašiem irākiešiem.
Pēdējā laikā savus karavīrus no Irākas atsaukusi Ungārija un Portugāle, drīzumā šo valstu piemēram sekos Nīderlande, arī Ukrainas jaunā valdība plāno līdz gada beigām izvest karaspēka vienības no nemierīgā reģiona. Tomēr citas valstis izdarījušas pretējus secinājumus un uzsver nepieciešamību turpināt miera misiju Irākā, jo starptautiskā sabiedrība nedrīkst pamest irākiešus un atstāt šo valsti teroristu rokās. 
Latvijas amatpersonas paredz, ka šovasar Saeima nobalsos par miera misijas pagarināšanu, jo vismaz šogad Latvijas karavīru klātbūtne Irākā vēl būs nepieciešama.
Aizsardzības ministrijas valsts sekretāra vietnieks Jānis Karlsbergs uzsver: "Irākas vēlēšanas ir liels panākums, kas pierāda, ka mūsu līdzdalība šajā misijā nav veltīga."
Nacionālo bruņoto spēku preses virsnieks Uldis Davidovs informē, ka Latvijas karaspēka vienībās Irākā patlaban darbojas 138 karavīri. Pēc rotācijas marta sākumā viņu skaits samazināsies līdz 120. J.Karlsbergs vēsta, ka Latvijas miera spēku misija ir pagarināta līdz 8.jūnijam, šis termiņš ir pieskaņots ANO mandātam. Par misijas turpināšanu būs jābalso Saeimas deputātiem. Saeimas Aizsardzības un iekšlietu komisijas priekšsēdētājs Juris Dalbiņš (TP) prognozē, ka deputātu balsojums būs pozitīvs, lai gan par šo jautājumu gaidāmas aktīvākas diskusijas. Pēc viņa domām, Latvija savus karavīrus no Irākas varētu atsaukt nākamgad, nevis šogad. J.Dalbiņš teic, ka Latvija ar savu līdzdalību Irākas misijā izrāda atbalstu ASV, nostiprinot attiecības ar ietekmīgo lielvalsti.
Austrumeiropas valstu politiķiem nākas uzmanīgi balansēt starp vietējo sabiedrisko domu un Vašingtonas vēlmēm. Šīm valstīm ir ļoti svarīgi uzturēt labas attiecības ar ASV, taču sabiedrība pārsvarā ir negatīvi noskaņota pret savu karavīru sūtīšanu uz Irāku.
ASV valdība cenšas iesaistīt pēc iespējas vairāk valstu miera uzturēšanas operācijās Irākā, taču patlaban amerikāņiem ir grūti noturēt pašreizējos koalīcijas partnerus. Baltais nams aizvien retāk lieto terminu "koalīcija", tā vietā biežāk tiek runāts par "daudznacionālajiem spēkiem". Irākā patlaban dislocēti ap 155 000 amerikāņu karavīru, citu valstu ieguldījums ir daudz mazāks. Latvija ar saviem 120 karavīriem ir diezgan tipisks koalīcijas dalībvalsts piemērs. Turklāt drīzumā savus spēkus Irākā plāno samazināt arī vairākas lielās valstis. Polija nolēmusi atsaukt ap 700 karavīru, samazinot Irākā dislocēto militārpersonu skaitu no 2400 līdz 1700.
"Polijas politiskā elite pārsvarā atbalsta Irākas misijas turpināšanu, taču 75% poļu ir pret," vēsta laikraksta Gazeta Wyborcza komentētājs Konstantīns Geberts. "Lielākā daļa cilvēku jūtas maldināti par kara iemesliem, jo masu iznīcināšanas ieroči tā arī netika atrasti. Pēc poļu domām, irākiešu pretošanās spēks apliecina, ka mēs tiekam uzskatīti par okupantiem, nevis atbrīvotājiem. Poļi uzskata, ka šī loma mums nav piemērota," laikrakstam The Washington Times saka K.Geberts.
Latvijas karavīri Irākā darbojas tieši Polijas vadīto spēku sastāvā, tomēr nav zināms, vai poļu piemērs pamudinās arī Latviju lemt par savas vienības samazināšanu. "Mums nav jāietekmējas no Polijas rīcības. Polijai ir savas nacionālās intereses, mums ir savas," Dienai stāsta J.Dalbiņš.
Plašas diskusijas par miera misijas pagarināšanu drīzumā gaidāmas arī Igaunijā. Ukrainas valdība tikmēr jau nolēmusi, ka jau šogad vajadzētu izvest no Irākas visus 1600 ukraiņu karavīru. Nīderlande savas karaspēka vienības plāno atsaukt jau martā. ASV militārais analītiķis Džons Paiks norāda, ka daudzas koalīcijas dalībvalstis nav gaidījušas, ka miera spēku klātbūtne Irākā būs nepieciešama vēl vairākus gadus pēc S.Huseina režīma gāšanas. "Mēs ceram, ka Irākas valdība pēc iespējas ātrāk secinās, ka ārvalstu karavīri ir izpildījuši savu misiju drošības uzturēšanā," atzīst J.Dalbiņš.
Lai mazinātu koalīcijas partneru neapmierinātību, Vašingtona iecerējusi iero-bežot koalīcijas spēku lomu kārtības uzturēšanā un iesaistīt šīs valstis Irākas drošības spēku apmācīšanā. Laika gaitā miera uzturēšanas pienākumus varētu pārņemt paši irākieši, un ārvalstu karaspēka vienībām būtu iespēja ar godu atkāpties no Irākas. Pagaidu valdības iekšlietu ministrs Falahs el Nakībs prognozē, ka Irākas drošības spēkiem 18 mēnešu laikā izdosies pārņemt savā kontrolē robežu apsargāšanu un iekšējās drošības uzturēšanu.
ASV valdība tikmēr plāno piešķirt lielāku palīdzību starptautiskās koalīcijas valstīm, lai pamudinātu trūcīgās valstis turpināt miera misijas Irākā un Afganistānā. ASV prezidents Džordžs V.Bušs aicinājis Kongresu piešķirt 400 miljonus dolāru, kas paredzēti tieši tām valstīm, kas piedalās cīņā pret terorismu, un nosūtījušas savus karavīrus uz Irāku un Afganistānu. Paredzams, ka daļu šīs summas varētu saņemt Austrumeiropas valstis, piemēram, Polijai varētu piešķirt 100 miljonus dolāru, ziņo BBC.

Latvijas kareivjus pavada uz Irāku 
Gunta Sloga,  Diena  03/02/05    Daudzi no kareivjiem dzīvi ar armiju saistījuši patriotisma jūtu vadīti vai labo karjeras iespēju dēļ.
Kamēr tuvinieki paklusām notrauc pa asarai un prāto, kā četrus mēnešus iztiks bez saviem mīļajiem, paši kareivji neizrāda ne mazāko satraukumu par to, ka viņiem priekšā ir ceļš uz draudīgiem pavērsieniem pilno miera misiju Irākā. Saulainajā otrdienas priekšpusdienā Nacionālo bruņoto spēku (NBS) bāzē Ādažos, kur notiek svinīgā atvadīšanās no 96 karavīriem, kuri brauc uz Persijas līča reģionu, dzirdami neskaitāmi laba vēlējumi un pārliecības pilni vārdi par satikšanos atkal, kad Latvijā jau būs pienākusi vasara.
Daudzi no šiem kareivjiem, kas nolēmuši saistīt dzīvi ar Latvijas armiju patriotisma jūtu vadīti vai arī tāpēc, ka redz šeit labas karjeras un iztikas nopelnīšanas iespējas, uz Irāku dodas pirmo reizi. Viņu vidū ir arī Raimonds Kozoliņš. Dēlu pavadīt kopā ar vedeklu un mazdēlu ieradusies māte Iraīda Kozoliņa. Ģimene mērojusi tālo ceļu no dzīvesvietas leišmalē Jēkabpils rajonā. 
Pats Raimonds stāsta, ka pagaidām neredz iemeslu satraukumam. Ar viņa mammu gan ir pretēji. "Stipri satraucos, bet kas cits mums atliek — lūgt Dievu katru vakaru, lai viss būtu kārtībā," miklās acis kabatlakatiņā slaucīdama, saka kareivja māte. Pārdzīvojot arī mazais Raimonda dēlēns, kas cieši glaužas pie tēta krūts.
Turpat līdzās, liela pavadītāju pulka ieskauts, kopā ar tuviniekiem steidz fotografēties Dmitrijs Kozlovskis. Viņam pašlaik visvairāk rūpot, kā pārvarēt lielo karstumu Irākā. "Mēs tiešām ceram, ka mūsu komandieri ir izaudzinājuši savas tēvzemes cienīgu kareivi," saka viens no puiša tuviniekiem un piebilst: "Dima, turies!" Pavadītāju lokā ir Dmitrija mamma, trīs māsas ar saviem mazuļiem, draudzene Jūlija un citi tuvinieki. Ģimene mērojusi garo ceļu no dzimtās Daugavpils.
"Man patīk armija," saka Dmitrijs, jautāts, kādēļ nolēmis kļūt par karavīru. Tāpat kā citi biedri, kuri brauc uz Irāku, viņš ir profesionālā militārā dienesta kareivis jeb, citiem vārdiem sakot, nolēmis dzīvi saistīt ar armiju. 
Arī Jānis Gabrāns, turot rokās māsasmeitiņu Erīnu, teic, ka Irākas brauciens viņam būs lieliska pieredze turpmākajām dienesta gaitām.
Atstatus no citiem pavadītājiem ar cigarešu bloku rokās mīņājas aktieris Andris Keišs. Smēķus viņš atnesis Andim Sīmanim, no kura ieradies atvadīties. Šis karavīrs no Alsviķiem kļuvis par prototipu viņa lomai Jaunā Rīgas teātra projektā Latviešu stāsti. A.Keišs savā stāstā izdzīvo karavīra gatavošanos braucienam uz Irāku, spiedīgos materiālos apstākļus, kas mudina doties nedrošajā misijā, un citas kareivja personiskās dzīves detaļas. Tagad A.Sīmanis, uzklausīdams aktiera laba vēlējumus, mugursomā noglabā cigaretes. Tikām viņa sieva Diāna stāsta, ka pašlaik vēl satraukumu nejūtot. Drīzāk neziņu "par to, kā tikšu galā, kad vīra nebūs blakus, kad nebūs atbalsta".
Svinīgajā ceremonijā pēc iespējas biežāk atcerēties mājās palikušos tuviniekus, kam šie četri mēneši būs īpaši gari, mudina arī Sauszemes spēku komandieris pulkvežleitnants Juris Bezzubovs. No viņa karavīri saņem Latvijā ceptu ceļamaizi, no NBS komandiera viceadmirāļa Gaida Andreja Zeibota — valsts karogu. Otrdien uz Irāku pavadītās vienības komandieri pulkvežleitnanta Mārtiņa Liberta vadībā uz Persijas līci devās jau februāra vidū, lai sagatavotos karavīru uzņemšanai.
Kareivji pēc svinīgās ceremonijas spožajā ziemas saulē pozē kopīgajai fotogrāfijai ar armijas vadību. Pēc tam katrs iejūk savā pavadītāju pulkā, lai drīz dotos ceļā uz Irāku. Vairākkārt ne vien no tuviniekiem, bet arī armijas vadības izskan pārliecība un cerība, ka ikvienam no viņiem būs laimīgs mājupceļš. "Mēs domājam, ka viss būs labi. Mēs visi gaidīsim. Galvenais — nevajag sliktas domas domāt," piebilst I.Kozoliņa.

Berezovska vizītē...

Latvijā ieradies mediju magnāts Boriss Berezovskis
LETA  02/25/05     Trimdā dzīvojošais Krievijas uzņēmējs Boriss Berezovskis uzskata, ka viņa ierašanās Latvijā nepasliktinās Latvijas un Krievijas attiecības. Jau ziņots, ka Krievija izdevusi jau vairākus starptautiskos orderus, kuros pieprasīts apcietināt Londonā dzīvojošo magnātu. Plānots, ka Berezovskis uzturēsies Latvijā līdz rītdienai. 
Berezovska īsais brauciens uz Gruziju pagājušā gada 3.decembrī politiskās nestabilitātes laikā izvērtās skandālā un par to tika atlaisti no darba daži Gruzijas robežsargi, kā arī sarežģījās Krievijas un Lielbritānijas attiecības. 
Berezovskis šodien preses konferencē uzsvēra, ka Latvijā ieradies vakar no Izraēlas un Latvijas robežu viņš šķērsojis, uzrādot Lielbritānijā izsniegtus Platona Jeļeņina dokumentus. Uzņēmējs arī piebilda, ka par savu ierašanos Latvijā nav iepriekš brīdinājis mūsu valsts varas iestādes. 
Viņš tomēr norādīja: iespējams, viņa ierašanās Latvijā var "izsaukt to, ka Krievija spers atbildes soļus pret Latviju", taču no Latvijas stratēģisko interešu viedokļa viņa ielaišana valstī ir tikai pluss, kas liecina, ka Latvijā pastāv demokrātija. "Pirms atbraukt uz šejieni, es uzdevu sev jautājumu - vai Latvija ir demokrātiskā valsts? Es nonācu pie secinājuma, ka ir," teica Berezovskis. 
Trimdā dzīvojošais uzņēmējs sacīja, ka viņš esot pazīstams ar vairākiem Latvijas politiķiem, kur vārdus viņš negribētu publiski nosaukt, tā kā Latvijā "mans vārds tiek neviennozīmīgi uztverts sabiedrībā" un tas varētu radīt problēmas šiem politiķiem. 
Viņš arī piebilda, ka Latviju pēdējo reizi esot apmeklējis pirms 12 gadiem. Uzņēmējs esot priecīgs apmeklēt Latviju atkal, lai satiktos ar daudziem draugiem, kas šeit dzīvo. 
Berezovskim, kurš ieguvis bēgļa statusu Lielbritānijā, ir tiesības uz bezvīzu iebraukšanu Latvijā, tāpēc viņš nolēmis izmantot šādu iespēju un ierasties mūsu valstī. 
Kā ziņots, Berezovskim 90.gados bija liela ietekme Kremlī kā bijušā prezidenta Borisa Jeļcina sabiedrotajam. 2003.gadā Lielbritānija Berezovskim sniedza politisko patvērumu, kad Krievija mēģināja panākt viņa izdošanu sakarā ar apsūdzībām kriminālnoziegumos. 
Berezovskis asi kritizē Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu. Savulaik, izmantojot savas mediju iespējas Krievijā, viņš kritizējis varas iestādes par ķīlnieku krīzes risinājumu Ziemeļosetijas pilsētā Beslanā. 
Krievija izdevusi jau vairākus starptautiskos orderus, kuros pieprasīts apcietināt Londonā dzīvojošo magnātu. 
Pilsoņu brīvības fonda Latvijas nodaļa darbību sāka 2001.gada martā. Tās mērķis ir atbalstīt krievu kultūrizglītojošās un izglītības iestādes, kā arī jebkurus pasākumus, kas veicina latviešu un krievu kultūru dialogu un krievvalodīgo iedzīvotāju integrāciju Latvijā. 

Berezovskis šodien pametis Latviju 
LETA  02/25/05     Krievijas uzņēmējs Boriss Berezovskis, kurš šodien apmeklēja Rīgu, šopēcpusdien jau ir pametis Latvijas teritoriju, aģentūrai LETA apliecināja uzņēmēja dibinātā Pilsoņu brīvības fonda Latvijas nodaļas vadītāja Natālija Trojicka.
Iepriekš bija plānots, ka Berezovskis uzturēsies Latvijā līdz rītdienai.
Berezovska vizīte Latvijā izsaukusi asu Krievijas reakciju. Krievijas Ārlietu ministrija nosodījusi Latvijas rīcību, neaizturot Berezovski, kuru Krievijas Ģenerālprokuratūra tur aizdomās par plaša mēroga krāpniecību, bet Interpols ir izsludinājis starptautiskā meklēšanā.
"Latvijai ir jāsaprot, ka Berezovska, kurš šodien ieradies Rīgā, neaizturēšana nepaliks bez sekām," šodien izplatītajā paziņojumā brīdināja kaimiņvalsts ārlietu resors, "neraugoties uz to, ka Latvijas pusei ticis atgādināts, ka Krievijas Ģenerālprokuratūra Berezovski tur aizdomās par plaša mēroga krāpniecību, viņam tika dota iespēja publiski uzstāties, ko Berezovskis izmantoja, lai rupji uzbruktu Krievijas vadībai."
Kā aģentūru LETA informēja Ģenerālprokuratūras preses sekretāre Dzintra Vītoliņa, Latvijas prokuratūra kā starptautiskās sadarbības subjekts šodien plkst.17 no Krievijas Ģenerālprokuratūras saņēma lūgumu izdot Berezovski.
Nekavējoties uzsākta šī jautājuma risināšana, tomēr tika konstatēts, ka lūgumā trūkst atsevišķu ļoti būtisku dokumentu lēmuma pieņemšanai.
Prokuratūra steidzamības kārtībā sagatavoja un nekavējoties nosūtīja Krievijas Ģenerālprokuratūrai lūgumu par nepieciešamo papildu informāciju. Atbilde pagaidām nav saņemta.
Iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona (LPP) preses sekretārs Krists Leiškalns aģentūru LETA informēja, ka Valsts policija, ņemot vērā izskanējušo informāciju par Berezovska atrašanos Latvijā, šodien precizēja Krievijas Interpola nodaļas sniegto informāciju saistībā ar viņa meklēšanu.
Iekšlietu ministrs pieņēmis lēmumu neaizturēt Berezovski, pamatojoties uz to, ka Lielbritānija uzņēmējam piešķīrusi politiskā bēgļa statusu un izsniegusi ceļošanas dokumentus. Ministra lēmums pamatots arī ar Interpola konstitūcijas normu, kas nosaka, ka Interpolam aizliegts iejaukties politiskās, militārās, reliģiskās un rasistiskās aktivitātēs.
Kā atzina Leiškalns, Berezovskis Latviju jau bija atstājis, vēl pirms Ģenerālprokuratūra un policija saņēma precīzu informāciju no Krievijas Interpola nodaļas.
Berezovskis Latvijā iebraucis ar Lielbritānijā izsniegtiem dokumentiem kā Platons Jeļeņins. Persona ar šādu vārdu un uzvārdu ieceļošanas brīdī nav bijusi Interpola meklēšanā.
Trimdā dzīvojošais Krievijas mediju magnāts Berezovskis Rīgā plānoja tikties ar Latvijas krievu kopienas pārstāvjiem.
Leiškalns aģentūrai LETA iepriekš sacīja, ka ne ministrs, ne arī ministrijas vadība nav snieguši nekādās garantijas Berezovskim, ka viņš netiks aizturēts, ierodoties Latvijā.
Kā aģentūru LETA informēja Latvijas vēstniecībā Londonā, Lielbritānijas izdotais bēgļu ceļošanas dokuments ir derīgs iebraukšanai Latvijā bez vīzas.
Berezovskis šodien žurnālistiem pastāstīja, ka Latvijā ieradies vakar no Izraēlas un Latvijas robežu viņš šķērsojis, uzrādot Lielbritānijā izsniegtus Platona Jeļeņina dokumentus. Uzņēmējs arī piebilda, ka par savu ierašanos Latvijā nav iepriekš brīdinājis mūsu valsts varas iestādes.
Berezovskis pauda viedokli, ka viņa ierašanās Latvijā nepasliktinās Latvijas un Krievijas attiecības. Vienlaikus viņš piebilda, ka, iespējams, viņa ierašanās Latvijā var "izsaukt to, ka Krievija spers atbildes soļus pret Latviju", taču no Latvijas stratēģisko interešu viedokļa viņa ielaišana valstī esot tikai pluss, kas liecina, ka Latvijā pastāv demokrātija. "Pirms atbraukt uz šejieni, es uzdevu sev jautājumu - vai Latvija ir demokrātiska valsts? Es nonācu pie secinājuma, ka ir," teica Berezovskis.
Kā ziņots, Berezovskim 90.gados bija liela ietekme Kremlī kā bijušā prezidenta Borisa Jeļcina sabiedrotajam. 2003.gadā Lielbritānija Berezovskim sniedza politisko patvērumu, kad Krievija mēģināja panākt viņa izdošanu sakarā ar apsūdzībām kriminālnoziegumos.
Berezovskis asi kritizē Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu. Savulaik, izmantojot savas mediju iespējas Krievijā, viņš kritizējis varas iestādes par ķīlnieku krīzes risinājumu Ziemeļosetijas pilsētā Beslanā.
Krievija izdevusi jau vairākus starptautiskos orderus, kuros pieprasīts apcietināt Londonā dzīvojošo magnātu. 

Kāpēc Berezovskis ieradās Latvijā?
Bens Latkovskis,  NRA  02/26/05     Ceturtdien vēlu vakarā lidostā Rīga no Telavivas ieradās Boriss Berezovskis. Vakar pēcpusdienā viņš laimīgi atstāja Latviju, sagādājot krietnas galvassāpes Latvijas amatpersonām.
Skandalozais uzņēmējs, bijušais oligarhs un pašreizējais Krievijas prezidenta Vladimira Putina ienaidnieks numur viens Boriss Berezovskis vakar izraisīja pamatīgu apjukumu Latvijas varas struktūrās. Pēcpusdienā viņš Latviju atstāja, un mūsu amatpersonas varēja atviegloti uzelpojot.
Kremļa nežēlastībā kritušais oligarhs Latvijā ieradās ar Lielbritānijā izdotu Platona Jeļeņina pasi. Šādu vārdu viņš pieņēma pēc tam, kad Lielbritānija B. Berezovskim 2003. gadā piešķīra politisko patvērumu un saskaņā ar turienes likumiem atņēma visus Krievijā izdotos personības dokumentus. Krievija izsludinājusi B. Berezovski starptautiskajā meklēšanā un asi vēršas pret jebkuru valsti, kur šis cilvēks ierodas. Krievija viņam izvirzījusi vairākas apsūdzības sevišķi smagos noziegumos.
Kādi bija B. Berezovska nolūki, ierodoties Rīgā, var tikai minēt. Skaidrs vienīgi tas, ka šāda mēroga cilvēki tāpat vien nekur nebrauc. Tāpat ir acīmredzams, ka B. Berezovska ierašanās Latvijā diez vai uzlabos jau tā ne visai labās Krievijas un Latvijas attiecības. Uz Neatkarīgās jautājumu, vai viņš neapzinās, ka šāda vizīte kaitē Latvijas un Krievijas attiecībām un vai tā nav vērtējama kā apzināta vēlme šīs attiecības saasināt, B. Berezovskis atbildēja noliedzoši. Pat vēl vairāk. 
B. Berezovska interpretācijā šīs attiecības ilgtermiņā tikai uzlabosies, jo Latvija sevi pozicionēs kā demokrātiska valsts un Krievijai to nāksies respektēt. "Demokrātija ir stratēģija, nevis taktika. Tāpēc nav jābaidās, ka īslaicīgi šīs attiecības pasliktināsies," paskaidroja B. Berezovskis. Neatkarīgajai viņš apgalvoja, ka pirms ierašanās Latvijā neesot par savu ierašanos brīdinājis Latvijas varas iestādes.
Arī premjera Aigara Kalvīša runasvīrs Arno Pjatkins Neatkarīgajai apliecināja, ka informācija par B. Berezovska negaidīto ierašanos Latvijā valdības vadītāja rīcībā neesot bijusi. Uz jautājumu, vai Latvijas drošības dienestu struktūras bijušas uzdevumu augstumos, A. Pjatkins atbildēja izvairīgi: "Mēs esam tiesiska valsts, un jebkurš cilvēks, kuram nav liegta iebraukšana valstī, to var darīt." Pēc A. Pjatkina teiktā, jautājums par B. Berezovska aizturēšanu jālemj tiesiskā kārtībā, nevis politiski. Viņš norādīja, ka tā ir Ģenerālprokuratūras kompetence. 
Savukārt Ģenerālprokuratūras preses dienesta vadītāja Dzintra Vītoliņa Neatkarīgajai pastāstīja, ka pulksten 17 no Krievijas ģenerālprokuratūras saņemts lūgums par B. Berezovska izdošanu. Taču šajā lūgumā nav bijusi pietiekoša argumentācija, lai lemtu par B. Berezovska izdošanu Krievijai.
Iekšlietu ministra padomnieks Krists Leiškalns vakar dienas laikā ilgi nevarēja atbildēt, vai notiks B. Berezovska aizturēšana, vai arī tiks piemērotas citas sankcijas. Beidzot – pēc vairākkārtīgiem lūgumiem piezvanīt vēlāk – viņš piezvanīja pats un ar acīmredzamu atvieglojumu paziņoja, ka B. Berezovskis ir atstājis valsti.
K. Leiškalns atturību mūsu tiesībsargājošo iestāžu rīcībā skaidro ar juridiskām neskaidrībām. No vienas puses, Krievija 2002. gadā B. Berezovski izsludinājusi starptautiskā meklēšanā pa Interpola līniju, taču B. Berezovskis ir saņēmis Lielbritānijā politiskā bēgļa statusu, tad saskaņā ar Interpola nolikuma 3. pantu viņa aizturēšanai bijusi vajadzīga papildu informācija no Krievijas, kura arī tika pieprasīta. Taču B. Berezovskis jau bija atstājis Latvijas teritoriju, vēl pirms šīs ziņas no Krievijas saņemtas.
Krievijas Ārlietu ministrija vakar pēcpusdienā izplatīja paziņojumu, kurā Berezovska netraucēta ierašanās Latvijā un dotā iespēja plaši paust "rupjus uzbrukumus Krievijas vadībai" tiek uztverta kā "nedraudzīgs žests" un uzsvērts, ka šāda Latvijas rīcība "nevar palikt bez sekām". Krievijas ārlietu ministrijas paziņojumā teikts, ka, "neveicot nekādu darbību, lai aizturētu Berezovski, oficiālā Rīga ignorējusi savas kā Interpola dalībnieces saistības un nodemonstrējusi sevi kā neuzticamu partneri cīņā ar organizēto noziedzību".
Ārlietu ministrijas preses sekretārs Rets Plēsums Neatkarīgajai pavēstīja, ka nekomentējot privātpersonas vizītes. Uz jautājumu, vai ir zināmas Berezovska un Putina savstarpējās attiecības, R. Plēsums atbildēja, ka "mums tās nav zināmas".
B. Berezovska vizīte Latvijā un viņa neizdošana Krievijai nekādi neietekmēs abu valstu attiecības, uzskata Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētājs Aleksandrs Kiršteins (TP). "Latvijai nav pamata viņu izdot," aģentūrai LETA sacīja Kiršteins. Lēmums aizturēt Berezovski drīzāk sarežģītu Latvijas un Lielbritānijas attiecības, uzskata Ārlietu komisijas priekšsēdētājs. Saeimas deputāts Jānis Jurkāns (TSP) uzskata, ka Latvijai šajā gadījumā būtu jāievēro starptautiskās saistības. Viņš piebilda, ka arī no Latvijas aizbēgušas vairākas personas, kuras Krievija nevēlas izdot.

Saimniecībā un biznesā...

Šlesers: Latvija var kļūt par austrumu un rietumu tranzītbiznesa krustpunktu 
LETA  02/25/05    Latvijai ir lielas iespējas kļūt par austrumu un rietumu tranzītbiznesa krustpunktu, un, attīstot infrastruktūru un loģistikas pakalpojumu servisu, iespējams palielināt mūsu valsts lomu pieaugošās globālās konkurences apstākļos, konferences "TransBaltica 2005" atklāšanā sacīja satiksmes ministrs Ainārs Šlesers.
Viņš norādīja uz Krievijas uzņēmumu pozitīvo pieredzi saskarsmē ar Latvijas muitas struktūrām un atzīmēja mūsu valsts panākumus nodokļu likumdošanas sakārtošanā, kas jau drīzā nākotnē ļaus atkal novirzīt caur Latviju ievērojamu daļu tranzīta kravu.
Šlesers uzsvēra, ka arī mazām valstīm ir jāizmanto biznesa globalizācijas pavērtās iespējas, kā piemēru minot Holandes puķu biznesu, kas aizņem 60% pasaules puķu tirgus.
Ministrs norādīja uz daudziem attīstības stadijā esošiem ceļu infrastruktūras uzlabošanas projektiem. Viņš atzina, ka Terehovas virzienā tranzīta kravu kustībā ir problēmas, tomēr situāciju varētu uzlabot plānotā austrumu-rietumu autoceļa attīstīšana par ātrgaitas šoseju.
Iesākts darbs arī pie vilcienu kustības vadības sistēmas automatizācijas, kas uzlabos transporta drošību. Tiek plānota ātrgaitas vilciena līnijas attīstīšana Sanktpēterburgas virzienā.
Ministrs norādīja, ka kopā ar Krieviju jāstrādā pie ostu konkurences, robežšķērsošanas uzlabošanas, kā arī jāattīsta cauruļvadu un informācijas tehnoloģiju izmantošanas iespējas.
Latvijas prioritāte ir jaunu kravu piesaiste, īpaši no Āzijas reģiona valstīm, sacīja Šlesers.
Viņš atzīmēja, ka pagājušais gads Latvijai bijis nozīmīgs arī aviācijas attīstības jomā. Ministrs izteica cerību, ka Latvija varētu kļūt par starptautisku lidojumu centru. 

Repše ierosina dienesta pārbaudi par nesamērīgi dārgu cimdu iegādi Latvijas karavīru vajadzībāmDELFI  02/25/05      Aizsardzības ministrs Einars Repše piektdien ierosinājis dienesta pārbaudi par Nacionālo bruņoto spēku (NBS) Nodrošinājuma pavēlniecības (NP) rīcību, iepērkot cimdus, par katru pāri samaksājot 39 latus, un pārdodot metāllūžņus par neatbilstoši zemu cenu. 
Uz pārbaudes laiku ministrs atstādinājis NP komandieri, Jūras spēku kapteini Aleksandru Vaļumu, portāls “Delfi” uzzināja Aizsardzības ministrijā. Ministrs arī ir uzdevis šajā laikā NP komandiera amatā iecelt ar NP nesaistītu amatpersonu. Aizsardzības ministrs norāda, ka jau ilgāku laiku ir bijušas problēmas NP darbībā, un atbildība par to būtu jāuzņemas arī tās vadītājam. “Šobrīd ir jāizmeklē fakti un noteikti jāsoda vainīgie, bet, lai mēs būtu pārliecināti, ka izmeklēšana netiks traucēta vai kavēta, ir nepieciešams atstādināt vienības komandieri,” uzskata ministrs. Dienesta izmeklēšana ierosināta, pamatojoties uz pārbaudi NBS Nodrošinājuma pavēlniecībā par diviem gadījumiem, kuros ir konstatētas dažādu pārkāpumu pazīmes, kuru rezultātā NBS ir radušies finansiālie zaudējumi. Vienā gadījumā, prece ir iepirkta nekvalitatīva un par neadekvāti augstu cenu, savukārt otrā – pārdodot mantu ir radīts cenas samazinājums. NBS Nodrošinājuma pavēlniecība ir noslēgusi līgumu par 300 pāru ādas cimdu iegādi Latvijas kontingenta starptautiskajā operācijā Irākā (OIF) vajadzībām. Viena cimdu pāra vērtība pēc līgumā minētajiem datiem ir nesamērīgi augsta – 39 latu, turklāt šie izstrādājumi tiek vērtēti kā kvalitātei neatbilstoši. Līdzīga modeļa cimdu pārus ar ievērojami augstāku kvalitāti varot iegādāties par salīdzinoši lētākām cenām, pat neņemot vērā piegādes, atmuitošanas vai kādas citas papildus izmaksas. Otrā gadījumā uzmanība tika pievērsta salīdzinoši nelielai summai, kāda tika iegūta pamatojoties uz 2003.gada noslēgto līgumu, kur cenu aptaujas rezultātā iznīcināšanai tika nodoti krāsainie un melnie metāllūžņi (čaulītes, norakstītie transportlīdzekļi). Izvērtējot situāciju tirgū, tika secināts, ka iegūtā summa šajā gadījumā ir pārāk zema. 

Iecienītākie zīmoli Latvijā
Elīna Lidere,  NRA  02/26/05     Cilvēki Latvijā visvairāk iecienījuši pirmās nepieciešamības preču zīmolus, lai gan daudzviet pasaulē pirmajās vietās ir pakalpojumu un tirdzniecības zīmoli, liecina reklāmas aģentūras DDB Latvia pētījums.
Iecienītāko zīmolu (preču zīmju) topa trijniekā ir Laima, Nokia un Lido. Pētījumā ceturto vietu ieņem Colgate, piekto – Cido, sesto – Orbit, septīto – Mangaļi, astoto – Spilva, devīto – Ariel, bet desmito – telekompānija LNT. Pētījums liecina, ka Latvijā patērētāji iecienījuši ne tikai pirmās nepieciešamības preču zīmolus, bet arī tādus, kuri plaši izmantoti ikdienā un ir pieejami rokas stiepiena attālumā, piemēram, pārtiku, veļas pulverus, sulas, saldējumu un saldumus.
DDB Latvija stratēģiskais plānotājs Reins Grants stāsta, ka "daļēji to var izskaidrot ar patērētāju cenu jutību. Tomēr jāpiekrīt, ka Latvijā pagaidām pakalpojumu zīmoli nav īpaši iecienīti, jo pakalpojumu sniedzēji (piemēram, bankas, aviosabiedrības, mazumtirdzniecības uzņēmumi, apdrošināšana, telekomunikācijas) joprojām komunikācijā atbalsta produktus un izmanto īstermiņa pārdošanas veicināšanas aktivitātes, nevis konsekventi attīsta atšķirīgu un pievilcīgu zīmolu."
Pētījumu DDB Latvija veica sadarbībā ar izpētes aģentūru TNS. Kopumā aptaujāti 1000 respondenti. Cilvēkiem bija jāatbild uz 650 jautājumiem. Pētījumā tika iekļauti 262 Latvijā pieejami zīmoli, no kuriem lielākā daļa bija pašmāju. Līdzīgu pētījumu kompānija plānojusi veikt pēc diviem gadiem.

Vienojas uzlabot sadarbību
Juris Paiders,  NRA  02/26/05      Pulcējas 200 uzņēmēju un politiķu no Eiropas, Krievijas, Baltkrievijas un ASV
Vakar (piektdien, 25.februārī) viesnīcā Radisson SAS Daugava notika 8. starptautiskā konference TransBaltica 2005. 
Konferenci organizēja Rīgas menedžeru skola (RMS) un tajā piedalījās vairāk nekā 200 dalībnieku. Vislielākā delegācija bija no Krievijas – 60 dalībnieku, un tas izskaidrojams ar to, ka vienā laikā ar konferenci notika Pleskavas gubernatora Mihaila Kuzņecova vizīte Rīgā. Latvijas Republikas Transporta un sakaru institūta profesors Igors Kabaškins uzsvēra, ka Baltijas valstis pēc neatkarības ir veikušas pārmērīgas investīcijas tranzīta infrastruktūrā un atgādina cilvēku, kurš kāju muskuļus ir uztrenējis nenormāli lielus, kamēr rokas (rūpniecība) ir vispār bez muskuļiem. Pēc tam, kad infrastruktūrā ir investēti milzu līdzekļi, ir sākusies agresīva konkurence, kad klientu pievilināšanai pakalpojumu cenas katrs cenšas piedāvāt pēc iespējas zemākas. Klientiem tas ir izdevīgi, taču samazina tranzītvalstu ienākumus. Lai izkļūtu no šī apburtā loka, kas nospiež pakalpojumu cenas, ir radikāli jāmaina biznesa stratēģija. 
Savukārt, kā konferencē uzsvēra a/s Ventspils nafta padomes priekšsēdētāja vietnieks Vladimirs Solomatins, akcionāri ir gatavi izskatīt jebkādus naftasvada pārdošanas piedāvājumus – gan pārdot to pa daļām, gan pilnībā, kā arī piekrist kopīgai cauruļvada apsaimniekošanai. Solomatins norādīja, ka VN saņēmusi piedāvājumus pārdot cauruļvadu par metāllūžņu cenu. Piedāvājums tiek pamatots ar cauruļvada slikto tehnisko stāvokli. VN savukārt piedāvājusi Krievijas kompānijām iegādāties naftasvadu par cenu, kas ietvertu metāllūžņu vērtību un minimālās izmaksas, kas nepieciešamas jauna cauruļvada izbūvei, bet šāds piedāvājums neapmierināja Krievijas pusi, vēsta LETA.

Īsumā par biznesu
Inga Balode, LETA  02/26/05    
	- Lattelekom koncerna peļņa pērn – 33,5 miljoni latu. Fiksēto sakaru operatora Lattelekom koncerna peļņa pērn bijusi 33,5 miljoni latu. 2004. gadā koncerna, kurā ietilpst SIA Lattelekom un SIA Lattelekom sakaru sistēmas, ieņēmumi bija 131,4 miljoni latu. Valstij pieder 51% Lattelekom kapitāldaļu, bet 49% kontrolē TeliaSonera piederošais Tilts Communications.
- Regulators noraida LG prasīto tarifu pieaugumu. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija (SPRK) šodien ārkārtas sēdē nolēma noraidīt a/s Latvijas gāze (LG) lūgumu par dabasgāzes realizācijas gala tarifu palielināšanu. LG iesniegumi atzīti par neatbilstošiem normatīvajiem dokumentiem. Jau ziņots, ka LG lūdza regulatoru atļaut līdz 2006. gadam pakāpeniski palielināt dabasgāzes realizācijas gala tarifu par 13,7%–20,3%. LG lūgumu paaugstināt gāzes cenas pamato ar to, ka 1. janvārī gāzes piegādes cena no Krievijas kompānijas Gazprom pieauga par 16%. LG uzskata, ka arī patērētāju cenu pieaugumam jābūt līdzvērtīgam, lai uzņēmums varētu gūt līdzekļus investīcijām.
Līdz ar gāzes cenu kāpumu tika prognozēts arī siltumenerģijas cenu pieaugums. 
- Nacionālie konti. Latvijas Statistikas pārvalde laidusi klajā grāmatu Latvijas nacionālie konti 2002. Nacionālie konti ir ANO un citu starptautisku organizāciju izstrādātā sistēma, kurā galvenais makroekonomiskais rādītājs ir kopprodukts. Nacionālo kontu sistēma tiek veidota no 1990. gada. 1995. gadā ir izstrādāta Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēma. Krājums ir domāts analītiķiem un pētniekiem. Krājumā ir doti visai interesanti vēsturiskie salīdzinājumi, kuri ne vienmēr ir atrodami aktuālos izdevumos. Latvija visaugstāko kopprodukta līmeni bija sasniegusi 1990. gadā. 2003. gadā mūsu ekonomika ir sasniegusi tikai 85,5% līmeni no maksimuma. Taču tolaik Latvijā dzīvoja gandrīz par 300 000 cilvēku vairāk nekā tagad, tāpēc kopprodukts uz vienu iedzīvotāju mums jau ir pietuvojies 1990. gada līmenim. Domājams, ka šogad Latvija būs atguvusi tos ekonomiskos zaudējumus, kuri radās, sabrūkot PSRS sistēmai.
Īsumā par biznesu
Inga Balode,  NRA  03/01/05     
Grāmata par loģistikas sistēmām. Ar LR Ekonomikas ministrijas atbalstu klajā nācis Normunda Krūmiņa darbs Rokasgrāmata loģistikas sistēmu vadīšanai jeb Kas jāzina, lai loģistikas sistēmu izveidotu par 30% pelnošāku.
Grāmatas autors – loģistikas konsultāciju un apmācību uzņēmuma SIA Loģistikas partneri valdes loceklis un Latvijas Loģistikas un muitas brokeru asociācijas valdes loceklis un Loģistikas virziena nodaļas vadītājs Normunds Krūmiņš savas grāmatas ievadā norāda, ka ikdienā, konsultējot dažāda lieluma un nozaru uzņēmumus, nācies saskarties ar situāciju, ka vairums firmu savus līdzekļus iznieko. Piemēram, uzņēmums vienlaikus vēlas sasniegt pretējus mērķus – samazināt kopējās izmaksas un, uzlabojot servisu, palielināt piegāžu skaitu, vai mērķu sasniegšanai izvēlas nepareizo metodi. 
Kā paskaidroja Loģistikas un muitas brokeru asociācijas valdes loceklis Kalvis Vītoliņš, grāmata nebūs pieejama brīvajā tirgū, bet bez maksas tiks dalīta dažādos ar loģistiku saistītos pasākumos. Īsumā par biznesu
NRA  03/02/05     Grāmata par attīstību. Ar Sorosa fonda atbalstu klajā laista Providus sabiedriskās politikas analīzes stipendiāta Jāņa Brizgas pētījums Latvijas attīstības plāna ilgtspējīgas attīstības novērtējums. Publikācijā aplūkota struktūrfondu apguves potenciālā ietekme uz Latvijas tautsaimniecību. Pētījumā apgalvots, ka struktūrfondu līdzekļu apguve var radīt riskus ceļā uz ilgtspējīgu attīstību. Autors uzskata, ka viens no riskiem struktūrfondu naudas apguvē ir korupcijas iespējas.
Kuģniecība – Vikmaņa vadībā
Juris Paiders,  NRA   03/01/05     A/s Latvijas kuģniecība prezidents: "Darīsim visu, lai uzņēmuma vērtība augtu!"
A/s Latvijas kuģniecība (LK) darbību valdes maiņa nav ietekmējusi, un tā arī nekavēs uzņēmuma plānus flotes atjaunošanā, vakar apliecināja LK prezidents Imants Vikmanis.
I. Vikmanis uzsvēra, ka 11. februārī LK akcionāru sapulcē ievēlētās padomes ieceltā valde, kurā bez viņa darbojas vēl Ilva Purēna, Viktors Gavriļenko un Solvita Deglava, ir vienīgā un likumīgā. S. Deglava, kas līdz šim bija LK iekšējā audita dienesta vadītāja, turpmāk pildīs LK komercdirektores pienākumus. S. Deglavai ir ekonomikas zinātņu bakalaura grāds un diploms banku menedžmentā, kā arī darba pieredze auditorfirmā Pricewaterhouse-Coopers.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka no valdes locekļu amatiem tika atstādināti Valērijs Godunovs, Aivars Enkuzens un Alvis Akmens. Viņi visi ir arī LK darbinieki, un tagad uz laiku apstādinātas viņu darba pilnvaras. V. Godunovs bija LK komecdirektors, A. Enkuzens – finanšu direktors, bet A. Akmens – Tankkuģu un gāzvedējkuģu departamenta vadītājs. Mēneša laikā tiks izvērtēta šo darbinieku rīcības atbilstība kompānijas interesēm. Pagaidām viņiem ir saglabāta darba alga. 
I. Vikmanis informēja, ka vakar no rīta bijusi LK vadības tikšanās ar uzņēmuma darbiniekiem, kurā skaidrota situācija uzņēmumā. Darbinieki esot mudināti ziņot kompānijas vadītājam par kādām iespējamām problēmām, lai tās operatīvi risinātu un nekavētu uzņēmuma darbu. I. Vikmanis noliedza izskanējušo informāciju, ka uzņēmuma darbinieki gatavojas streikot. Tādas ziņas neesot ne no arodbiedrības, ne arī no darbiniekiem. LK prezidents pauda sašutumu, ka atstādinātie valdes locekļi izplata paziņojumus, ka viņi ir atcēluši I. Vikmani no uzņēmuma vadītāja amata. LK prezidents uzsvēra, ka skandalozu paziņojumu izplatīšana par vadības maiņu uzņēmumā neveicina uzņēmuma attīstību: "Jebkuras neskaidrības, nezināšana, vadības maiņa fraktētājiem un bankām izraisa jautājumus." LK tiks pāri šīm problēmām, tieši tāpat kā 2002. gadā, kad partneriem – bankām un fraktētājiem – radās daudz jautājumu saistībā ar LK privatizāciju.
LK plāni un ieceres saistībā ar flotes atjaunošanu paliek spēkā. Horvātijas kuģu būvētavā top desmit jaunu tankkuģu, bet Dienvidkorejā – četri. Pirmais kuģis būs gatavs 2006. gadā. Tāpēc 2005. gadā "neviens kredīts no bankām nav vajadzīgs", uzsvēra I. Vikmanis.
Vakar savu pozīciju skaidroja arī atstādinātie valdes locekļi Valērijs Godunovs, Aivars Enkuzens un Alvis Akmens. Viņi pauda neapmierinātību ar LK prezidentu un apgalvoja, ka ir to atstādinājuši no valdes priekšsēdētāja amata un attiecīgo iesniegumu esot nodevuši Uzņēmumu reģistrā. Taču atstādinātie valdes locekļi nespēja ticami izskaidrot, kāpēc viņi darbojas pret akcionāru vairākuma pausto nostāju – veikt izmaiņas LK vadībā. Bijušais LK viceprezidents Valērijs Godunovs, jautāts, vai viņa rīcība atbilst akcionāru vairākuma interesēm, apgalvoja: "Mēs esam valsts un privatizācijas aģentūras interešu sardzē ("Mi staim na straže gosudarstva, na straže agenstv privatizaciji..." krievu val.).
Šāda nostāja varbūt bija pareiza un slavējama laikā, kad LK bija valsts uzņēmums, bet, kopš LK ir privatizēta, valdei jābauda akcionāru vairākuma uzticība. Situāciju ar LK bijušo valdi var salīdzināt ar gadījumu lauku veikalā, kad īpašnieks pieņem darbā veikala vadītāju, bet pēc kāda laika veikala vadītājs paziņo, ka viņš neļaus īpašniekam sevi nomainīt, ka viņš vēlas turpināt vadīt veikalu pretēji veikala īpašnieka gribai, bet darbosies valsts un privatizācijas aģentūras interesēs. Reklāmas tirgus audzis par 8,9%Bens Latkovskis,  NRA  03/02/05     Latvijas īpatnība ir lielā radio daļa reklāmas tirgū; vienīgi Luksemburgai tā ir augstāka
Reklāmas tirgus Latvijā audzis, galvenokārt pateicoties reklāmas cenu pieaugumam.
Pagājušā gada kopējais reklāmas tirgus apjoms Latvijā sasniedzis 82,86 miljonus latu, liecina Latvijas Reklāmas aģentūras (LRA) un mārketinga pētījumu aģentūras TNS apkopotie dati. Salīdzinot ar iepriekšējo gadu, pērn reklāmas tirgus audzis par 8,9%.
Šis kāpums lielākoties nodrošināts, pateicoties cenu kāpumam reklāmas nozarē, Neatkarīgajai pastāstīja LRA prezidents Henrijs Bukavs. Tajā pašā laikā reklāmas tirgus uz vienu iedzīvotāju ir aptuveni sešas reizes mazāks nekā Eiropā vidēji. Tas nozīmē, ka reklāmas tirgum Latvijā ir plašas izaugsmes iespējas, atzīst eksperti.
Latvijai joprojām ir otrs mazākais reklāmas tirgus starp ES valstīm, un tikai Igaunijai, kas gan ir arī mazāka valsts, tas ir vēl niecīgāks. Lai arī reklāmas cenas ir augušas, tomēr tās joprojām, salīdzinot ar Rietumeiropas valstīm, ir ļoti zemas.
Latvijas reklāmas tirgus sadalījums ir ļoti līdzīgs ES vidējam tirgus sadalījumam. Interesanti, ka, jo valsts atrodas vairāk ziemeļos, jo lielāka ir drukāto mediju daļa reklāmas tirgū, savukārt dienvidu zemēs lielāka ir televīzijas daļa.
Latvijas īpatnība ir lielā radio daļa reklāmas tirgū. Vienīgi Luksemburgai tā ir augstāka, taču šai valstij ir ļoti vāji attīstīti citi mediju segmenti. Reklāma radio Latvijā veido 11% no visa reklāmas tirgus, kamēr citās valstīs, pēc H. Bukava teiktā, šī daļa nepārsniedz četrus līdz piecus procentus. Radio Skonto reklāmas daļas vadītājs Valdis Melderis šo Latvijas īpatnību Neatkarīgajai skaidroja ļoti lakoniski: "Paskatieties, kādas personības strādā Latvijas radiostacijās." Viņš gan piebilda, ka komercradio attīstība Eiropā ir ļoti jauna un vēl pirms gadiem divdesmit pārsvarā bija sabiedriskās radiostacijas. Savukārt Latvijā tieši komerciālās radiostacijas tirgū ienāca ļoti vērienīgi.
Pērn visstraujākais pieaugums vērojams vides reklāmas grupā – par 36%, sasniedzot 3,2 miljonus latu. Augsts ir arī televīzijas reklāmas apjomu pieaugums – par 20%. Šajā segmentā vērojams vislielākais cenu pieaugums. Vidējais aizpildījums gan ir samazinājies. Pērn TV reklāmas bija 80% no likumā atļautā laika, kamēr 2003. gadā tās bija 85%. Līdz ar to var secināt, ka paaugstinājusies reklāmu efektivitāte.
Laikrakstu un žurnālu reklāmas tirgus daļa pērn pieaugusi attiecīgi par 17 un sešiem procentiem. Salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem laikrakstu reklāmas tirgus daļas pieauguma tempi krītas, bet žurnālu pieaug.
Populārāka kļūst arī kino un interneta reklāma. Interneta portāla apollo.lv pārstāvis Vents Doriņš skaidroja, ka turpmāk veidosies arvien vairāk tematisko portālu, kāds ir, piemēram, www.draugiem.lv, kur iespējams precīzi apzināt sasniedzamo auditoriju.
Iedzīvotāji aizvien vairāk slīgst parādos bankām
Viktors Ulberts, Kurzemes Vārds  03/02/05     Privātpersonām izsniegts vairāk nekā miljards latu.
	Cilvēki aizvien drošāk aizņemas naudu bankās. Strauji aug izsniegto kredītu apjomi. Tas rāda, ka cilvēki pārvarējuši aizspriedumus par dzīvošanu uz kredīta. Taču vai kreditēšanas apjoms nav pārāk straujš? Dažs ekonomists pat brīdina par ekonomikas pārkaršanu, cits uzskata, ka notiek normāls attīstības process, kas liecina par stabilitāti un labklājības pieaugumu. Jo iedzīvotājiem aizdevumos pieejamas tādas summas, kuras viņiem būtu jākrāj visu mūžu. 	Finanšu un kapitāla tirgus komisijas dati ir iespaidīgi - tikai privātpersonām vien banku izsniegtie aizdevumi pērnā gada nogalē sasnieguši 1,338 miljardus latu. Un tiek prognozēts, ka arī šogad saglabāsies tāds pats pieauguma temps, un vēl arī turpmākos piecus, septiņus gadus. Līdere šajā ziņā pērn bijusi "Hansabanka". Tā nopelnījusi 29,32 miljonus latu, kredītportfelis pieaudzis par 46 procentiem, bet izsniegtie kredīti - pat par 76,5 procentiem hipotekāro kredītu dēļ. Un "Hansabankas" valdes loceklis Uģis Zemturis pavēstījis, ka arī šogad plānots hipotekārā kreditēšanas protfeļa apjomus palielināt par 60 līdz 70 procentiem. 
	Šogad kredītu tirgū novērots vēl kāds interesants fakts: janvārī, salīdzinot ar pērno decembri, privātpersonām latos izsniegto kredītu likmes ir samazinājušās, bet uzņēmumiem - palielinājušās, rāda Latvijas bankas dati. 
	Janvārī privātpersonām latos izsniegto aizdevumu vidējās likmes bijušas 8,54 procenti gadā, kas ir par 1,01 procentpunktu mazāk nekā pērn decembrī. Bet uzņēmumiem latos izsniegto kredītu likmes mēneša laikā palielinājušās par 0,16 procentpunktiem, sasniedzot vidēji 7,47 procentus gadā. 
	Savdabīgi, jo vēl pērn vasarā ekonomisti pauda bažas, ka pieaug kredītprocentu likmes. "Acīmredzot, šogad vērojams mazāks privātpersonu pieprasījums pēc kredītiem, tāpēc, lai piesaistītu interesentus un aizdevumi kļūtu pieejamāki, procenti tiek samazināti," sacīja ekonomiste Diāna Līduma. Kāpēc tā notiek, iespējamo iemeslu minēja kāds bankas darbinieks. "Pērn pirms iestāšanās Eiropas Savienībā bija vērojams pamatīgs dzīvokļu un zemes pirkšanas bums. Domāšana bija šāda: pēc iestāšanās Eiropas Savienībā strauji augs nekustamo īpašumu cenas, brauks šurp turīgie ārzemnieki, kas gribēs pirkt dzīvokļus un zemi, un tad tos varēs par dārgu naudu pārdot. Cerot uz peļņu, arī tika ņemti kredīti. Bet nekas tāds tomēr nenotika. Ārzemnieki masveidā šurp nebrauc, nekustamo īpašumu cenas īpaši nepalielinājās, šobrīd tās pat nedaudz krītas. Tāpēc arī šajā tirgus sektorā vērojams atslābums. Jo dzīvokļu piedāvājums ir pat lielāks nekā pieprasījums." 
	Aptaujājot banku speciālistus par situāciju privātpersonu kreditēšanas tirgu, "Kurzemes Vārds" saņēma atbildi, ka patlaban norit normāls attīstības process. Cilvēki ir pārvarējuši aizspriedumus pret kredītu ņemšanu, jo padomju laikos tā dzīvot, tas ir, uz parāda, nebija pieņemts. Piemēram, gadus desmit krāja naudu žigulītim, un tikai tad tika pie kārotās mantas. Savukārt citur pasaulē normāla prakse bija, ka cilvēki ar stabiliem ienākumiem un darbavietu tiek pie īpašuma uzreiz, bet norēķinās par to ilgākā laikposmā. Un bija jāpaiet zināmam laikam, lai šos aizspriedumus pārvarētu. 
	"Vai pirms 10 gadiem bija daudz cilvēku, kuri uzdrošinājās ņemt, piemēram, 5000 latu kredītu, lai pamatīgi izremontētu dzīvokli? Ļoti maz. Bet tagad šādu cilvēku netrūkst," stāstīja kādas Liepājā strādājošas bankas darbinieks. Protams, arī pašas bankas kļuvušas devīgākas un vairāk pretimnākošas. Taču šim devīgumam ir savs izskaidrojums. Kopš pagājušā gadsimta 90.gadu beigām bankām ir izdevies piesaistīt lielāko daļu tautsaimniecībā strādājošo algu, proti, tās tiek izmaksātas ar banku starpniecību. Sāka ar algas kartiņām, kamēr iedrošināja cilvēkus ņemt arī norēķinu kartes, tādējādi kādreiz tikai biezajiem pieejamās ērtības izmanto pat maz kvalificēti strādnieki. Taču tādējādi bankas arī ieguva kontroli pār strādājošo ienākumiem. Kā zināms, liela daļa kredītu tiek izsniegti, ja aizņēmējam ir konts bankā, kura šo aizdevumu izsniedz. Tad ir zināmas garantijas, ka saistību neizpildes gadījumā parādu atgūt būs vienkāršāk. 
	Nelielas aizdevumu summas, kas mērāmas dažos simtos latu, banku klienti var saņemt samērā vienkārši. Parasti, ja cilvēks ir bankas klients vismaz sešus mēnešus, viņam tiek piedāvāts overdrafts vai kredītlīnija. Proti, līdz trīs mēnešalgu apmērā persona var aizņemties bankas naudu. Procenti gan nav mazi - aptuveni 20. Taču jo lielāks kredīts, jo procenti zemāki. 
	Ļoti populāri esot kredīti mājokļu remontam. Cilvēki ar 200 līdz 300 latu ienākumiem mēnesī parasti aizņemoties no diviem līdz četriem tūkstošiem latu un apņemas tos atmaksāt piecu līdz 10 gadu laikā. Dzīvokļu pirkšanai aizdevumu summa vidēji esot 10 tūkstoši latu. "Kredīts ir jāņem tik liels, lai tā atmaksāšana nebūtu saspringta. Ja aizņemas naudu tā teikt līdz ar nagiem un būtiski tiek ierobežotas ikdienas vajadzības, radīsies nevajadzīgs stress. Un arī bankai ir labāk strādāt ar apmierinātu, nevis nervozu klientu," skaidroja kāda bankas darbiniece. 
	Ar katru kredīta ņēmēju notiek individuālas pārrunas. Tiek izvērtēta viņa kredītvēsture, tas ir, kā maksāti iepriekš ņemtie aizdevumi, vai viņš ir Latvijas bankas Parādnieku reģistrā vai arī parādu piedzīšanas firmas "Creditreform" uzskaitē. Tad tiek izvērtēta klienta maksātspēja - cik ilgi nostrādāts darbavietā, cik stabils ir atalgojums. Tad arī tiek rēķināts iespējamā kredīta apjoms. Katrā bankā kritēriji nedaudz atšķiroties. Taču parasti tiek rēķināts, ka pēc kārtējā aizdevuma atmaksas mēnesī viena pieauguša ģimenes locekļa rīcībā jāpaliek vismaz 80 latiem, bērnam - 60 lati. 
	Bet kredītu vēlams ieguldīt īpašumos, kuru vērtība celsies vai saglabāsies nemainīga vismaz kredīta atmaksāšanas laikā. Tas varētu būt labs eiroremonts ar ilgi kalpojošiem, moderniem apdares materiāliem, ēkas sienu siltināšana u.c. Tieši šā iemesla dēļ, piemēram, automašīnu vērtību līzinga kompānijas ļauj samaksāt ilgākais piecos gados. Jo spēkratiem ik gadu strauji krītas vērtība. "Ja cilvēks paņems līzingā mašīnu uz 10 gadiem, jautājums, vai pēc 10 gadiem viņš pats ar to vēl gribēs braukt?" retoriski vaicāja kāds bankas darbinieks. 
	Taču vai kreditēšanas tempu pieaugums nav par lielu? Par to jau pērn bažas izteica pazīstamā ekonomiste Raita Karnīte. Līdz ar kredītu apjomu palielināšanos turpina pieaugt risks, ka var rasties problēmas ar kredītu atdošanu. Tādā gadījumā bankas būs spiestas pārņemt savā īpašumā ieķīlātās mājas un dzīvokļus. Palielināsies to piedāvājums, tātad kritīsies mājokļu vērtība. Zaudētāji būs gan kredīta ņēmēji, gan bankas, kas pilnā mērā nespēs atgūt savus līdzekļus. 
	"Es domāju, ka pašlaik nopietni ekonomikas pārkaršanas draudi vēl nepastāv. Bankas tomēr kontrolē kreditēšanas procesu," savu uzskatu pauda ekonomiste D.Līduma. 
	"Bankas nav ieinteresētas pārņemt savā īpašumā, piemēram, deviņstāvu blokmāju. Tām vajag peļņu no kredītlīdzekļu apgrozījuma. Tāpēc pirms aizdevuma izsniegšanas īpašums tiek novērtēts, prognozējot tā vērtību ilgākā laikā. Neviens negribēs ņemt par ķīlu pussabrukušu namiņu. Tā kā risks tiek izvērtēts," apgalvoja kāds bankas darbinieks. 
	Arī valdībai jāuzrauga situācija kreditēšanas tirgū. Kā zināms, jau izskanējusi vēlme kredītus aplikt ar nodokli, lai mazinātu aizņemšanās tempus. "Kurzemes Vārda" aptaujātie eksperti par šāda veida pasākumiem gan izteicās skeptiski. Pirmkārt, no valdības puses nebūtu korekti mazināt iedzīvotāju iespējas uzlabot savas dzīves kvalitāti. Bez tam šie kredīti veicina attīstību citās nozarēs, piemēram, būvniecībā. Jo galu galā dzīvokļu un māju remontu reti veic pats īpašnieks. Tātad tā ir iespēja nopelnīt celtniecībā strādājošajiem. Tiek attīstīta arī būvmateriālu tirdzniecība. Tāpēc pirms kreditēšanas procesa bremzēšanas esot rūpīgi jāizvērtē, vai risks ir tik liels, ka ir vērts bremzēt attīstību uzreiz vairākos tirgus sektoros. 
Uzziņai
Banku izsniegtie kredīti 2004. gada 31.decembrī: 
Bankas nosaukums	31.12.2004 tūkst. latu	Izmaiņas, salīdzinot ar 31.12.2003	Izmaiņas procentos	Tirgus daļa	
Hansabanka	969 404.0	329 126.6	51.4	22.1%	
Latvijas Unibanka	951 734.0	264 135.0	38.4	21.7%	
Parex banka	666 977.6	201 896.6	43.4	15.2%	
Nordea Bank	328 030.0	110 061.0	50.5	7.5%	
Nord:LB Latvija	308 713.1	150 965.5	95.7	7.0%	
Hipotēku banka	270 320.5	78 721.2	41.1	6.2%	
Rietumu banka	175 710.1	40 243.4	29.7	4.0%	
HVB Bank Latvia	146 492.2	22 294.4	18.0	3.3%	
Aizkraukles banka	139 678.1	73 417.5	110.8	3.2%	
Latvijas Krājbanka	124 361.2	26 521.2	27.1	2.8%	
Lateko banka	75 679.4	34 581.1	84.1	1.7%	
 Saeima nospiež Latvijas ražotājus
Juris Paiders,  NRA  03/03/05     Mežinieki ir pārliecināti, ka Latvijas valdību nopirkuši skandināvu celulozes investori
	Šodien paredzēts Saeimas balsojums par izmaiņām Iedzīvotāju ienākuma nodokļa (IIN) likumā, kas paredz atbrīvot no pienākuma maksāt IIN, ja tiek pārdots augošs mežs. 
	Šodien Saeimas deputātu vairākums atklāti nodemonstrēs, kā interesēs darbojas Latvijas tautas priekšstāvji.
	Latvijas iedzīvotājiem nav jāmaksā ienākuma nodoklis par pārdoto īpašumu, ja īpašums ir piederējis pārdevējam ilgāk nekā vienu gadu. Likumā ir tikai viens izņēmums, un tas attiecas uz tiem, kuri pārdod augošu mežu. Mežu īpašnieki ir vienīgās cērpamās aitas, kuriem ir jāmaksā nodoklis, no kā ir atbrīvoti visi citi nekustamā īpašuma pārdevēji.
	Saeima nevēlējās šo mežu īpašniekus diskriminējošo normu labot daudzus gadus, taču 9. janvāra vētra radīja visai dramatisku situāciju gan Latvijas mežos, gan meža nozarē. Ir steigšus jāapgūst vējgāzes un jāizstrādā kokmateriāli līdz kaitēkļu vairošanās sākumam. Taču Latvijas mežu postījumi ir nesamērojumi ar Zviedrijas mežiem nodarīto postu. Zviedrijas mežu sakopšana pēc vētras rada Eiropas tirgū kokmateriālu pārprodukciju. Lai stabilizētu situāciju, tika ierosināts likvidēt netaisnību un meža īpašnieku diskrimināciju, taču Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisija aizvadītajā nedēļā izmantoja finanšu ministra Oskara Spurdziņa paustos iebildums, lai noraidītu likuma izmaiņas.
	Oskars Spurdziņš parakstīja vēstuli, kurā norādīja, ka likuma izmaiņas netiek atbalstītas principiāli un kā kompromisu iesaka nodokļu atbrīvojumu piemērot tikai uz diviem gadiem vai vispār tikai palielināt nodokļa atlaides par mežu atjaunošanu.
	No nodokļu iekasēšanas viedokļa atteikšanās no meža aplikšanas ar iedzīvotāju ienākuma nodokli neradīs milzīgus zaudējumus valstij, taču pašlaik šīs problēmas nerisināšana radīs būtisku ietekmi uz Latvijas nacionālo uzņēmējdarbību un meža nozari, kas turpmākajos mēnešos samazinās Finanšu ministrijas ieplānoto citu nodokļu iekasēšanu.
	9. janvāra vētra būtiski izmainīja stāvokli kokmateriālu tirgū. Vētras radītie postījumi palielināja pieprasījumu mežizstrādes darbiem un radikāli nospieda uz leju papīrmalkas cenu.
	Nelielam uzņēmumam vai uzņēmējam vienīgā izeja ir pārtraukt mežizstrādi uz nenoteiktu laiku, uzglabāt jau sagatavoto papīrmalku, to mitrinot, un gaidīt cenu kāpumu.
	Ja mežu izstrāde ir vienīgais ienākumu avots tad, lai saglabātu procesa rentabilitāti, ir vēl cita izeja – radikāli optimizēt nodokļus. Ja pēc vētras izdevumu aprēķinā izslēdz iedzīvotāju ienākuma nodokli no augoša meža pārdošanas, tad ir iespējams turpināt ražošanu, strādājot pa nullēm vai ar minimālu peļņas maržu.
	Tāpēc ierosinājumi atteikties no IIN par augoša meža pārdošanu ne tikai novērš mežu īpašnieku diskrimināciju, bet arī ļauj mežu nozarei strādāt bez jūtamiem zaudējumiem.
	Lai deputāti un finanšu ministrs nelolo ilūzijas par to, ka īpašnieki sevi no nodokļa atbrīvos paši, attīstot jau izstrādātās nodokļu minimizēšanas shēmas. Faktiski Saeima, nepieņemot izmaiņas likumos, iedzīs vienu no svarīgajām valsts eksporta nozarēm atpakaļ pelēkajā ekonomikas sektorā.
	Stāvokli nevar mainīt arī zāģbaļķu ražošana. Vējgāžu dēļ ir radusies pārprodukcija, kā rezultātā Zviedrija sāk piegādāt Latvijai zāģbaļķus par cenām, kas dažos gadījumos ir lētākas nekā augoša meža baļķu cena vēl nenocirstā mežā.
	Mežinieki ir pārliecināti, ka Latvijas valdību nopirkuši skandināvu celulozes investori, kuri, nespēdami pa lēto iegūt Latvijas mežus celulozes rūpnīcas projektam, tagad ar Latvijas valdības un Saeimas deputātu rokām nolēmuši izputināt nozari, lai tādējādi novērstu nozares pretestību Skandināvijas koloniālajiem projektiem Latvijas mežos.
	Viltotu izglītības dokumentu pircēji strādā policijāViesturs  Radovičs,  NRA  03/03/05Valsts policija pārbaudīs, vai Rīgas policijas pārvaldes darbinieka Māra Biksāna vidējo izglītību apliecinošais atestāts ir viltots. Kā liecina Neatkarīgās informācija, policists darbavietai iesniegtajā atestātā norādīto vidusskolu nav beidzis. 
	Pērn darbu policijā nācies atstāt viltota augstskolas diploma iesniedzējam. Drošības policijas (DP) priekšnieka palīdze Kristīne Apse-Krūmiņa Neatkarīgo informēja, ka 28. februārī saņemts iesniegums par iespējamo Rīgas Galvenās policijas pārvaldes Kārtības policijas darbinieka Māra Biksāna viltoto vidējās izglītības diplomu. Iesniegumam pievienota arī diploma kopija. Iesniegumu DP pēc piederības pārsūtīs Valsts policijas Iekšējās drošības birojam. 
	Laikraksts Vakara Ziņas informē, M. Biksāns ieguvis tikai pamatskolas izglītību – viņš iestājies Jaungulbenes lauksaimniecības skolā, kur mācījies plaša profila traktoristu un mašīnistu grupā. Nākamais policists skolu nav beidzis, jo no tās atskaitīts rupju disciplīnas pārkāpumu dēļ. 
	M. Biksāns esot dienējis obligātajā militārajā dienestā, pēc tam sācis strādāt policijā. Šim darbam ir nepieciešama vismaz vidējā izglītība, tāpēc viņš aptuveni par 150 latiem nopircis Rīgas Raiņa 8. vakara (maiņu) vidusskolas beigšanas atestātu, kas datēts ar 1997. gada 22. jūniju, informē Vakara Ziņas. Kopā ar M. Biksānu pie atestāta ticis vēl kāds policists. 
	Atestātu parakstījis skolas direktors I. Buls, taču kopš 1985. gada šo mācību iestādi vada Juris Šmits. 
	Viņš sacīja, ka M. Biksāns nekad šajā skolā nav mācījies un nav saņēmis atestātu, tā ka viņa izglītības dokuments ir viltots. "Līdz šim pāris reižu gadā pie mums ir vērsušies armijas vai policijas pārstāvji, lai pārbaudītu kādu diplomu. Vienmēr tie izrādās viltoti. No vienas puses, ir patīkami apzināties, ka manis vadītās skolas atestāti ir viltošanas vērti, bet, no otras puses, cilvēki nolaižas tik tālu, lai viltotu skolas papīrus," piebilda J. Šmits. 
	Valsts policijas preses sekretāre Kristīne Mežaraupe Neatkarīgo informēja, ka iesniegumu par M. Biksāna izglītību izvērtēs un Iekšējās drošības birojs pārbaudīs, vai viņa atestāts tiešām ir viltots. Iepriekšējais gadījums, kad Valsts policijas darbinieks pieķerts ar viltotu izglītības dokumentu, noticis pērn oktobrī – kāds policijas centrālā aparāta darbinieks iesniedzis viltotu augstskolas Turība diplomu, un, kad tas atklāts, viņš brīvprātīgi pametis darbu. Konkrētu bijušā likumsarga darbavietu K. Mežaraupe nevēlējās minēt. Krimināllieta par viņa nodarījumu nodota prokuratūrā. 
	Neatkarīgā jau rakstīja, ka 2001. gadā no augstskolas Turība nozagtas trīs augstākās izglītības diplomu veidlapas, no kurām viena joprojām ir nelegālā apritē. Diplomi nozagti augstskolas darbinieku nolaidības dēļ.

Rotkaļu nepietiek
Inga Balode,  NRA  03/03/05     Nav laba tehniskā nodrošinājuma un izteiktas juvelierapmācības.
	"Juvelieru darba tirgū pašreiz trūkst – gandrīz vai jāieved darbaspēks no Ķīnas," uzskata mākslas galerijas A&E īpašnieks un rotu dizainers Egons Šteinboks. 
	Pats viņš pēc izglītības esot profesionāls gleznotājs un grāmatu dizainers, bet rotkaļa amatu apguvis pašmācības ceļā, mācoties pie meistariem, un ar juveliermākslu nodarbojoties jau 15 gadu. 
	"Juveliera darbs ir fanātisks. Šo arodu ātri apgūt nevar – lai kļūtu par labu juvelieri, jāstrādā vismaz desmit gadu, bet parasti vairums grib ātru peļņu un rezultātus un noturas augstākais gadu," stāsta E. Šteinboks. 
	Viņaprāt, Latvijā nav laba tehniskā nodrošinājuma un izteiktas juvelieru apmācības, kā tas ir, piemēram, Igaunijā vai Lietuvā, un ar mākslas skolās apgūtajām iemaņām vien juveliera amatā nepietiek, tāpēc "mums jauno kadru faktiski nav".
	To, ka juveliera arods ir pieprasīts, atzīst arī sudrabkalis Oļegs Auzers, kas pats rotkaļus apmāca individuālā kārtā. Arī Juvelieru biedrības vadītāja Zenta Leicāne atzīst, ka juvelieris ir pieprasīta profesija, taču norāda, ka roku darbs ir dārgs un, tā kā pašlaik tiek ievests daudz juvelierizstrādājumu no ārzemēm un iedzīvotāju pirktspēja ir zema, juveliera darbs nīkuļo. 
	Savukārt Rēzeknes mākslas vidusskolas direktora vietniece zinātniskajā un radošajā darbā Aloīda Gavare informēja, ka pēdējos desmit gados nav dzirdēts, ka kāds, kurš apguvis metāla izstrādājumu dizainera amatu un tai skaitā arī iemaņas juveliera arodā, palicis bez darba. 
	Mākslas akadēmijas Metāla dizaina katedras vadītājs profesors Juris Gagainis pastāstīja, ka katedrā apmācītie universālie speciālisti, kas ieguvuši pamatiemaņas arī rotkaļa profesijā, spēj ievesto rūpniecisko rotu pārsātinātajā tirgū piedāvāt ko individuālu un parasti atrod darbu mākslas galerijās.
	Rīgas juvelierizstrādājumu rūpnīcas valdes priekšsēdētājs Vidis Zaķis gan par darbinieku trūkumu nesūdzējās – pietiekot ar "vecajiem" kadriem, kas sagatavoti padomju laikā, taču prognozēja, ka nākotnē juveliera profesija būs pieprasīta, jo Latvijas ražojumi spēšot pietiekami labi konkurēt ar ārzemju ražojumiem. 
	"Ja Latvijā izveidosies stabils vidusslānis, tad pieprasījums pēc individuālām rotām un arī pēc rotkaļa profesijas pieaugs. Pagaidām gan par stabilu vidusslāni runāt pāragri," uzskata E. Šteinboks. 
	"Rotkalim jābūt godprātīgam, ar skaidru galvu un rimtam, ar iedzimtu harmonijas izjūtu – darbs prasa lielu pacietību," uzskata E. Šteinboks. Viņa dēls, tēlnieks, metālmākslinieks un juvelieris Ernests Šteinboks, kas par rotkali mācās desmit gadus – no 12 gadu vecuma, atzīst, ka viņu rotkaļa arodā saista neierobežotas izpausmes iespējas – "tu arvien vari paaugstināt sava darba kvalitāti un sarežģītību, tiecoties pēc pilnības". 
	"Tos, kuri izvēlēsies šo profesiju, pirmajā gadā gan sagaida vilšanās, jo ceļš līdz labam rezultātam ir lēns: darbs ir smalks, prasa lielu iedziļināšanos, koncentrēšanos, izpratni un patiku par to, ko dari. Ja šis darbs ir kā blakus nodarbe, tad tas nesīs sarūgtinājumu. Taču, kad izdodas radīt skaistu rotu, gandarījums ir ļoti liels," saka jaunais mākslinieks. 
	Pašlaik gan esot maz jaunu cilvēku, kas apgūst rotkaļa amatu, jo "daudzi visu grib ātri, labi un izdevīgi, taču juveliera amatā šāda pieeja neder". Ernests Šteinboks uzskata, ka rotkaļa amats jāapgūst jaunībā – tad arī vēlāk varēs gūt gandarījumu gan par paveikto darbu, gan par saņemto atalgojumu. Uzņēmumus tirgos virtuālā biržā 
Evija Ercmane,  Diena  03/03/05     Kompāniju "iepazīšanās" interneta portāls varētu būt perspektīva maziem uzņēmumiem.
	Informācijas tehnoloģiju uzņēmums ar 100 tūkstošu latu gada apgrozījumu, piecu tūkstošu peļņu, sešiem darbiniekiem un 15% tirgus daļu savā segmentā meklē investoru jaunas nišas iekarošanai. Iespējams, šāds piedāvājums būs atrodams topošajā biznesa pirkšanas un pārdošanas virtuālajā biržā, kuru, sekojot dažu rietumvalstu piemēriem, radījušas vairākas Latvijas biznesa konsultantu firmas un kuras "durvis" plānots vērt marta otrajā nedēļā. Lai gan visi Dienas aptaujātie nozares pārstāvji šādu biznesa pārdošanas biržu uzskata par vērtīgu aktuālās informācijas avotu, lielākie tirgus dalībnieki uzņēmumu un investoru "iepazīšanās" portālu vērtē kā izdevību mazajiem komersantiem, nevis lielajiem tirgus dalībniekiem. 
	Birža plānota kā interneta portāls, kurā angļu un latviešu valodā ievietota informācija (nevis nosaukums, bet aprakstoši parametri) gan par Latvijas uzņēmumiem, kuri vēlas piesaistīt investoru, gan par ārvalstu un vietējiem ieguldītājiem, kuri perspektīvas peļņas iespējas saskata investīcijās Latvijas biznesā. "Pēc Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai ārvalstu investoru interese par Latviju ir strauji pieaugusi. Pagājušajā gadā jau nopirka tikai lielākos, bet Latvijas uzņēmumu pirkšanas vilnis turpināsies vēl vismaz divus gadus," uzskata biržas iniciators, biznesa konsultāciju uzņēmuma Laika stars (LS) direktors Vadims Jerošenko. Savukārt pēc diviem līdz pieciem gadiem patlaban iegādātie uzņēmumi pārdošanas tirgū nonāks atkārtoti, jo biznesa pirkšanas un pārdošanas cikls ir septiņi, desmit gadi.
	Biznesa konsultanti, kas organizējuši investīciju piesaisti lielākajiem Latvijas uzņēmumiem, par virtuālo biržu gan izsakās visai skeptiski. "Šī portāla pamatlietotāji drīzāk būs nelielo uzņēmumu īpašnieki, jo Latvijā bieži vien pārdevējs informāciju par pārdošanu negrib publiskot," skaidro Parex Asset Management prezidents Roberts Idelsons. Tam piekrīt arī biznesa konsultāciju uzņēmuma Prudentia (pērn organizēja investīciju piesaisti lielākajam Latvijas veļas ražotājam Lauma) pārstāvis Jānis Lielcepure. "Viņus nobērs ar nelikvīdiem uzņēmumiem, kuri jau gadiem nesekmīgi meklē investorus. Labākajā gadījumā divi no desmit uzņēmumiem varētu būt tiešām interesanti," uzskata J.Lielcepure. Biznesa konsultants norāda, ka "nopietni investori šādus portālus nepēta". LS partneris Hipotēku bankas finanšu konsultāciju centra direktors Jānis Ruskis gan uzsver, ka biržas prestiža latiņa pacelta ļoti augstu, jo investoriem tiks piedāvāti tikai kvalitatīvi sagatavoti uzņēmumi. 
	J.Lielcepure un arī Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras ģenerāldirektors Jānis Leja pieļauj, ka birža "drīzāk ir mārketinga rīks, kā popularizēt savus konsultāciju pakalpojumus". Biržas organizētāji atzīst, ka uzņēmumiem, kas pieteiksies biržā, jābūt sagatavotiem pārdošanai. Ja komersants nebūs "sakārtots", tas varēs izvēlēties kādu no biržas dibinātājiem — finanšu konsultantiem, kas viņu pārdošanai sagatavos. 
	"Šis nav biznesa plāns Latvijas uzņēmumu iztirgošanai," uzsver V.Jerošenko, uzsverot, ka birža palīdzēs Latvijas uzņēmumiem, kas izlēmuši piesaistīt ārvalstu investīcijas, atrast labāko piedāvājumu. "Līdz šim ir pārdoti daudzi uzņēmumi, bet lielākā daļa no tiem varēja dabūt labāku cenu," uzskata V.Jerošenko.
	Dienas aptaujātie finanšu konsultanti vienbalsīgi atzīst, ka patlaban Latvijā ir ierobežotas iespējas iegūt informāciju par ārvalstu investoru interesi un pat notikušajiem darījumiem. "Jebkurš ceļš, kas mazina informācijas vakuumu ir apsveicams," uzskata Nodokļu un finanšu konsultāciju biroja direktore Ilze Bērziņa. Viņai piekrīt arī J.Leja: "Šis būs vēl viens informācijas loks, kur gan vietējie uzņēmēji, gan sabiedrība, gan arī ārvalstu investori varēs iegūt informāciju par darījumiem, un tas ir vērtīgi." 
	Jau šā gada laikā biznesa pirkšanas—pārdošanas biržas veidotāji plāno pārkāpt Latvijas robežas un savu "produktu" popularizēt arī Lietuvā un Igaunijā. Biznesa iegāde Baltijas mērogā lielos ārvalstu investorus interesēs vēl vairāk nekā atsevišķi uzņēmumi Latvijā.

Tiesu lietās...

Juridiskā komisija atbalsta Maizīša atkārtotu izvirzīšanu ģenerālprokurora amatam 
LETA 02/25/05     Saeimas Juridiskā komisija šodien slēgtā balsojumā vienbalsīgi atbalstīja Jāņa Maizīša izvirzīšanu atkārtotai ievēlēšanai ģenerālprokurora amatā.
Kā paziņoja Juridiskās komisijas priekšsēdētājs Mareks Segliņš, balsojums par Maizīša atkārtotu ievēlēšanu ģenerālprokurora amatā varētu notikt jau nākamajā Saeimas plenārsēdē - 3.martā.
Juridiskā komisija šodien uzklausīja Augstākās tiesas priekšsēdētāju Andri Guļānu, kurš informēja deputātus, ka izvirzījis Maizīti atkārtotai ievēlēšanai ģenerālprokurora amatā, ņemot vērā viņa profesionālās, cilvēciskās un vadītāja īpašības un iesāktās reformas prokuratūrā, kuras "jādod iespēja turpināt".
Maizītis, lūgts izvērtēt paveikto un savas nākotnes ieceres, atzina, ka ir izdevies panākt izmeklēšanas un pirmstiesas apcietinājuma termiņu saīsināšanu, sākta prokuroru specializācija tādos aktuālos noziedzības veidos kā cilvēku tirdzniecība un noziedzīgi iegūto līdzekļu legalizācija.
Maizītis arī par savu panākumu uzskata uzsākto prokuroru rotāciju, viņu kvalifikācijas daudz stingrāku izvērtēšanu atestācijas komisijā, kā arī eksāmenu ieviešanu, pieņemot darbā jaunus prokurorus. Maizītis atzina, ka "patlaban prokuratūrā nav problēmu ar štatu komplektēšanu un jau gadus divus pastāv konkurss uz prokuroru vietām".
Ģenerālprokurors arī teica deputātiem, ka prokuratūra ar nepacietību gaida Kriminālprocesa likuma pieņemšanu, kas ļaus prokuroriem daļu ierosināto krimināllietu par mazāk nozīmīgiem nodarījumiem, ja nodarītie materiālie zaudējumi ir kompensēti, izbeigt ar nosacījumiem, kuru izpilde tiks kontrolēta. Toties uz dažiem jauninājumiem, piemēram, uz iecerēto prokurora soda pavēli, ģenerālprokurors raugās visai piesardzīgi.
Pēc viņa domām, likumdevējiem vajadzētu paredzēt arī iespēju ieinteresētās puses iepazīstināt ar krimināllietas materiāliem, nosūtot tos pa elektronisko pastu, lai nevajadzētu tērēt budžeta līdzekļus lietas materiālu kopēšanai vairākiem desmitiem apsūdzēto un ieinteresēto.
Maizītis arī rosināja deputātus apsvērt jauna Tiesu iekārtas likuma un Prokuratūras likuma izstrādes nepieciešamību. Ģenerālprokurors rosina diskutēt, piemēram, par to, vai likumā ir jāsaglabā no padomju laikiem mantotā norma, ka prokuratūrai ir jāveic vispārēja likumu ievērošanas uzraudzība.
Maizītis arī uzskata, ka lietderīgi būtu likumā noteikt maksimālo pilnvaru termiņu prokuratūru vadītājiem, kā arī jānosaka, kas darāms gadījumos, kad galīgais nolēmums kādā krimināllietā vēl nav stājies spēkā, bet tajā jau ir pieņemts Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECT) spriedums.
Runājot par problēmām, kas kavē krimināllietu izmeklēšanu, Maizītis norādīja uz policijā strādājošo izmeklētāju zemo kvalifikāciju, garajām rindām uz tiesu psihiatrisko un cita veida ekspertīzēm, kā arī apgrūtināto iespēju veikt revīziju izmeklēšanas vajadzībām. "Mums arī trūkst tik augsti profesionālu izmeklētāju, kas spēj atklāt miljoniem vērtus noziegumus, kurus izplāno juristu biroji," atzina Maizītis.
Savukārt Guļāns aicināja likumdevējus nodokļu nemaksāšanas un naudas atmazgāšanas krimināllietās "pierādījumu nastas pārbaudi pārlikt uz aizdomās turamā pleciem", jo tad blēdim pašam būtu jāpierāda, kur viņš ņēmis naudu "savrupmājai un pāris mersedesiem".
Maizītis deputātiem nodemonstrēja kādu ECT spriedumu, kas bija labvēlīgs Itālijas valstij, kura bija konfiscējusi kādam ar mafiju saistītam darbonim 16 nekustamos īpašumus un sešas automašīnas. Pēc ģenerālprokurora domām, ar likumu ir jādod tiesības uzlikt arestu aizdomās turamā mantai jau agrīnā izmeklēšanas stadijā, iekams tā tiek pārrakstīta uz sievas vai kāda cita radinieka vārda.
Sēdes noslēgumā Segliņš Maizītim teica, ka pieņem viņa paskaidrojumu par atteikšanos nosaukt to cilvēku vārdus, kas uz ģenerālprokuroru mēģinājuši izdarīt spiedienu sakarā ar konkrētām krimināllietām, tomēr aicināja atklāt šo informāciju pēc attiecīgo krimināllietu izmeklēšanas pabeigšanas. 

Prokurors Akmeņkalns norāda uz trūkumiem Maizīša darbā
Agnese Margēviča,  NRA  02/28/05     Saeimas frakcijām, kas šodien uzsāks Jāņa Maizīša iztaujāšanu, radušies jauni nepatīkami jautājumi. Tos sagādājis prokurors Guntis Akmeņkalns, kas piektdien izplatīja pārmetumus par J. Maizīša darbību un aicināja nesteigties ar viņa apstiprināšanu amatā uz otro termiņu. 
Ģenerālprokuratūras Personu un valsts tiesību aizsardzības departamenta prokurors Guntis Akmeņkalns atklātā vēstulē Saeimas deputātus aicina nelemt par Jāņa Maizīša atkārtotu apstiprināšanu ģenerālprokurora amatā. 
"Neapšaubot ģenerālprokurora Maizīša kunga godprātību un godīgumu, esmu spiests tomēr atzīt, ka, kopš Maizītis pilda savus pienākumus, valstī nav notikušas kaut nelielas, bet tomēr pozitīvas izmaiņas tiesiskuma nostiprināšanās virzienā," vēstulē deputātiem raksta G. Akmeņkalns. Pēc desmit gadu darba Ģenerālprokuratūrā viņš esot spiests atzīt, ka "situācija faktiski ir pasliktinājusies". 
G. Akmeņkalns raksta, ka Ģenerālprokuratūrā, "iespējams, lai panāktu labākus darba rezultātus, pretēji Prokuratūras likumā noteiktajiem katra prokurora darbības patstāvības principiem notikusi nepamatota prokuroru darbības patstāvības ierobežošana". Kā skaidro prokurors, saskaņā ar Maizīša pērnā gada 29. novembrī izdotu pavēli Par virsprokuroru pilnvarām pretēji Prokuratūras likumā noteiktajam virsprokuroriem dotas pilnvaras uzdot prokuroram veikt darbības pret viņa pārliecību. "Šāda darba organizācija mazinājusi ne tikai katra prokurora patstāvību, bet arī faktisko lietu izlēmēju loku," raksta prokurors. 
Pēc viņa domām, tas radījis arī "virkni citu negatīvu, pat bīstamu parādību" – konjunktūrismu, bailes pieņemt patstāvīgus lēmumus, paust savu viedokli un nebrīvu darba gaisotni. "No visa iepriekš minētā, ņemot vērā ģenerālprokurora kā institūta nozīmīgumu, lūdzu nesasteigt balsojumu par ģenerālprokurora Maizīša kunga atkārtotu apstiprināšanu ģenerālprokurora amatā, bet to izdarīt pēc rūpīgas Latvijas Republikas prokuratūras un ģenerālprokurora līdzšinējās darbības izvērtēšanas," deputātiem raksta G. Akmeņkalns. Pēc viņa domām, šāda rīcība veicinās prokuratūras iestāžu darbības uzlabošanos un ļaus "nopietni izdiskutēt trūkumus, kuri būtu novēršami to darbā". G. Akmeņkalns arī uzskata, ka, neraugoties uz Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas, Ministru prezidenta Aigara Kalvīša, Augstākās tiesas priekšsēdētāja Andra Guļāna, Saeimas deputātu, ministru un sabiedrībā pazīstamu personu publiski paustajiem, motivētajiem argumentiem, sasteigtam balsojumam nav pamata.

Prokurora Akmeņkalna kritika balsojumu par Maizīti neietekmēšot 
Reinis Kļavis,  Diena  02/28/05     Prokurora Gunta Akmeņkalna atklātā vēstule Saeimas deputātiem, kurā viņš lūdz atlikt ģenerālprokurora Jāņa Maizīša pārvēlēšanu, pirms nav rūpīgi izvērtēta viņa darbība, nav pietiekami nozīmīga, lai 10.martā balsojumu nosvērtu viņam par sliktu. Tā uzskata Saeimas koalīcijas partiju frakciju vadītāji, tiesa, solot vēstulē minētos argumentus izvērtēt.
Prokurors G.Akmeņkalns atklātajā vēstulē deputātiem raksta, ka Ģenerālprokuratūrā notikusi nepamatota prokuroru darbības patstāvības ierobežošana. Saskaņā ar J.Maizīša pērn izdotu pavēli pretēji Prokuratūras likumā noteiktajam virsprokuroriem dotas pilnvaras uzdot prokuroram veikt darbības pret viņa pārliecību. 
Prokuroru satraukusi arī informācija par prokurora amata kandidāta stažēšanās kārtību. Saskaņā ar to ģenerālprokurors ieceļ prokuratūras iestādes vakantajā prokurora amata vietā prokurora amata kandidātu, lai gan to nepieļauj likums "Par prokuratūru". 
G.Akmeņkalns aicina Saeimas deputātus nelemt par J.Maizīša atkārtotu apstiprināšanu ģenerālprokurora amatā, pirms nav nopietni izvērtēta Ģenerālprokuratūras, tās vadītāja un departamentu virsprokuroru darbība. 
Pēc desmit gadu darba Ģenerālprokuratūrā G.Akmeņkalns esot spiests atzīt, ka "situācija faktiski ir pasliktinājusies", un, uzņemoties daļu atbildības, lūdzis J.Maizīti atbrīvot viņu no darba prokuratūrā no 2.marta, ziņo LETA.
ZZS Saeimas frakcijas vadītājs Augusts Brigmanis, Dienas taujāts, vai šāda vēstule ietekmēs frakcijas viedokli, atbildēja noliedzoši. "Mums nav cita viedokļa kā vien tas, ka jāpārvēl Maizītis," viņš sacīja. Tāpat domā JL frakcijas priekšsēdis Kārlis Šadurskis. Viņš Dienai uzsvēra, ka tiklab vairākas vēstules bijušas J.Maizīša atbalstam, bet balstīt savu viedokli uz vēstulēm frakcija negrasoties. LPP frakcijas priekšsēdētāja vietnieks Dzintars Jaundžeikars papildināja, ka šādos gadījumos, kad tuvojas kādas personas pārvēlēšana, dažādu vēstuļu parādīšanās ir normāla, taču to dēļ politiķi viedokli nemainīšot. Vissvārstīgākais sarunā ar Dienu bija TP frakcijas vadītājs Jānis Lagzdiņš. "Maizītim ir jādod skaidra atbilde par vēstulē minētajiem argumentiem. Akmeņkalns ir pazīstams prokurors, kurš izskatījis daudzas nozīmīgas lietas," sacīja J.Lagzdiņš, piebilstot, ka G.Akemņkalna vēstule nekādā gadījumā nebūšot galvenais arguments, lemjot par J.Maizīti.

Politiķi aizmirsuši pašu atklāto korupcijas skandālu
Agnese Margēviča,  NRA  03/01/05     Lai gan 2004. gada 4. martā Saeima pieņēma paziņojumu, kas mierizlīgumu starp Latviju un uzņēmumu Telia Sonera vērtēja kā savtīgu motīvu vadītu un tādu, kurā saskatāmas valsts nozagšanas pazīmes, Ģenerālprokuratūra šajā lietā pārbaudi nav veikusi. Arī politiķi zaudējuši degsmi.
Deputātu skaļajiem paziņojumiem no Saeimas tribīnes un lēmumam nesekoja uzdevums Ģenerālprokuratūrai veikt pārbaudi, lai atklātu, vai Jaunā laika (JL) valdība, slēdzot mierizlīgumu, nav rīkojusies nelikumīgi. 
Ar to ģenerālprokurors J. Maizītis pamato, kādēļ viņa vadītā iestāde nav veikusi pārbaudi šajā sabiedrībai svarīgajā lietā. Prokuratūras likuma 16. pants noteic, ka Ģenerālprokuratūrai jāsāk pārbaude, ja to uzdevusi Saeima, Ministru kabinets vai Valsts prezidents, bet oficiāls uzdevums no politiķiem nav saņemts. Lai gan pagājis gads, kopš Saeima ar 64 deputātu balsīm "par" pieņēma paziņojumu, kas JL valdības noslēgto mierizlīgumu vērtēja kā, iespējams, koruptīvu, tādu, kurā saskatāmas valsts nozagšanas pazīmes, tagadējā valdības koalīcija pie šā jautājuma nav atgriezusies un to neplānojot darīt.
2004. gada 4. marta plenārsēdē, diskutējot par mierizlīguma starp Latvijas valsti un Telia Sonera atbilstību valsts un sabiedrības interesēm, no Saeimas tribīnes skanēja vērtējumi, kas vedināja uz domām, ka darījums liecina par skaļu korupcijas gadījumu. "Iespējams, arī savtīgu motīvu diktēta rīcība", "darījums ar afēras un korupcijas pazīmēm", "dažiem cilvēkiem vai dažiem desmitiem cilvēku saulainas vecumdienas, parakstot šo mierizlīgumu, ir nodrošinātas", "bezatbildība, kas robežojas ar noziedzību" – šādi un citi izteikumi skanēja no Saeimas tribīnes, kur skaļākie runātāji bija Tautas partijas (TP) un Zaļo un zemnieku savienības politiķi.
Gadu pēc šīm skaļajām apsūdzībām TP frakcijas priekšsēdētājs Jānis Lagzdiņš informē, ka "pašreizējie valdības partneri koalīcijas padomes sēdēs nav šo jautājumu skāruši". Arī TP to negrasoties aktivizēt. Mēģinot skaidrot Ģenerālprokuratūras pasivitāti šajā skaļajā lietā, viņš spriež: "Viens no prokuratūras uzdevumiem ir pārbaudīt publiskotus faktus, bet saprotama ir arī prokuratūras pasivitāte vai vēlme neiejaukties šajā lietā. Varbūt prokuratūra baidās iesaistīties, jo saredz politiskas aizkulises."
Vakar ģenerālprokurors J. Maizītis izteicās, ka, iespējams, nepieciešams koriģēt Prokuratūras likuma 16. pantu, precīzi uzskaitot kritērijus, pēc kuriem spriest, kad nepieciešams reaģēt uz informāciju par iespējamu nelikumību. Šobrīd Prokuratūras likums prokuroram uzliek par pienākumu veikt pārbaudi, ja ģenerālprokurors vai virsprokurori atzīst šādas pārbaudes nepieciešamību, ja faktus par likuma pārkāpumu uzdod pārbaudīt Valsts prezidents, Saeima vai Ministru kabinets, kā arī, ja tas noteikts citos likumos. Prokurors izdara pārbaudi arī tad, ja ir saņemts iesniegums no personas par tās tiesību vai likumīgo interešu pārkāpumu.
TP atbalstīs Maizīti, jo solījusi to prezidentei 
Ināra Egle,  Diena  03/01/05      Atšķirībā no Jaunā laika, kas pirmdien pēc tikšanās ar ģenerālprokurora amata kandidātu Jāni Maizīti ļoti pārliecināti izteica viņam atbalstu, daudz nedrošāk to pauda Tautas partija. Tās deputātiem bija vairāki iebildumi pret to, ka Ģenerālprokuratūra neizmanto visas tiesības, piemēram, lai vērstos pret organizācijām, kas darbojas pret valsti. Tā pēc sēdes sacīja TP frakcijas priekšsēdētājs Jānis Lagzdiņš. 
TP tomēr balsošot par J.Maizīti, jo esot to solījusi sabiedrībai un Valsts prezidentei. Balsojums ir aizklāts, un tas paredzēts 3.martā.
J.Maizīša pilnvaras ģenerālprokurora amatā beidzas 10.maijā, taču pieaugošā sabiedrības uzmanība šim gaidāmajam notikumam mudināja koalīciju izšķirties par balsojumu pirms pašvaldību vēlēšanām. 
"Vēlēšanu priekšvakarā deputātu darbi sakrīt ar vārdiem, bet pēc vēlēšanām var būt visādi," pirmdien, tiekoties ar J.Maizīti, sacīja JL frakcijas vadītājs Kārlis Šadurskis. Sarunā izskanēja pozitīvs vērtējums par ģenerālprokurora veikumu, kura sāktās reformas sakrītot ar JL priekšstatiem par tām, teica frakcijas priekšsēža vietnieks Artis Kampars. 
Citāds noskaņojums ir valdījis TP frakcijā, kurā ģenerālprokuroram esot uzdoti asi jautājumi, sacīja J.Lagzdiņš. Deputātus neapmierinot tas, ka prokuratūra pasīvi reaģējot uz tādu organizāciju darbību, kas, piemēram, vēršas pret izglītības reformu. 
Abās frakcijās deputāti lūdza J.Maizīti komentēt prokurora Gunta Akmeņkalna vēstuli, kurā izteikti pārmetumi par nepamatotu prokuroru darbības patstāvības ierobežošanu, kas izriet no ģenerālprokurora pērn izdotās pavēles. J.Maizītis paskaidroja, ka pavēle, gluži pretēji, sakārtojot virsprokurora un prokurora attiecības, taču neierobežo viņu patstāvību — likumā ir noteiktas tiesības viņiem aizstāvēt savu viedokli un iespējas vērsties arī pie ģenerālprokurora, kas tādos gadījumos ir šķīrējs. Taču virsprokuroram ir dotas tiesības noteikt virzienus, lai prokurors pārbaudi veiktu nevis kādā šaurā daļā, bet kopumā.
JL frakciju, kuras sēde bija atklāta, šī atbilde apmierināja. Savukārt TP frakcijā, kas uzklausīja ģenerālprokuroru bez žurnālistu klātbūtnes, prokurora skaidrojums neesot uztverts viennozīmīgi. "Gunti Akmeņkalnu pazīstam kā principiālu un stingru prokuroru, bet viņa vēstule neietekmēs mūsu balsojumu," sacīja J.Lagzdiņš. TP balsošot par J.Maizīti, jo par to esot vienojusies koalīcija un tas esot solīts sabiedrībai, bet nepilnības prokuratūras darbā varot novērst. G.Akmeņkalns ir pārstāvējis ģenerālprokuratūru vairākās sabiedrības uzmanību saistošās lietās, to skaitā arī aptuveni gadu ilgajā tiesvedībā par Valsts nekustamo īpašumu aģentūras nelikumīgi piešķirtajiem dzīvokļiem ārpus kārtas, kad Augstākā tiesa apmierināja prokuratūras celtās prasības.

Maizīša prokuratūras rezultāti – necili
Ritums Rozenbergs, Uldis Dreiblats, speciāli NRA  03/02/05     Politiķu lēmums ģenerālprokuroru Jāni Maizīti pārvēlēt vairāk nekā divus mēnešus pirms viņa pilnvaru beigām neļaus veikt nopietnu prokuratūras darba analīzi. 
Prokuratūras darbs no sabiedrības acīm lielākoties ir slēpts, tomēr publiskos avotos pieejamā informācija liecina, ka J. Maizīša veikums prokuratūras vadītāja amatā bijis pieticīgs. 
Pēdējos piecos gados veco prokuroru paaudzi nomainījuši jauni speciālisti, būtiski palielināta prokuroru darba alga, darba vietas aprīkotas ar datoriem. Pie panākumiem pieminams arī solis ceļā uz atklātību, par ko liecina pēdējās dienās parādījusies prokuratūras mājaslapa ar publicēto gada pārskatu. Pie augstākas atklātības pakāpes prokuratūras darbā humora pēc pieminama arī J. Maizīša vēstule ASV vēstniekam, kurā izklāstītas izmeklēšanas procesa sīkas detaļas – pats ģenerālprokurors to novērtējis kā "divkārt likumīgu", citi speciālisti šim novērtējumam nav iebilduši, un tas ļauj cerēt, ka arī citi vienkāršie Latvijas pilsoņi turpmāk no prokuratūras varēs iegūt vairāk informācijas. Cerams, ka vairs nebūs formālu atteikumu sniegt informāciju, atsaucoties uz tiem pašiem likuma pantiem, pēc kuriem ASV vēstnieka informēšana ir "divkārt likumīga". 
Diemžēl pie neveiksmēm jāpieskaita prokuratūras nemainīgās grūtības ekonomisko noziegumu un slepkavību atkāšanā, kas, pēc Neatkarīgās domām, tomēr ir galvenais prokuratūras uzdevums. 
Vērtējot ģenerālprokurora darbu, Neatkarīgā izmantoja internetā ievietoto Ģenerālprokuratūras darba pārskatu par 2004. gadu, kā arī preses arhīvos atrodamās publikācijas par līdzšinējo J. Maizīša darbību. 
Pieņemts uzskatīt, ka smago slepkavību un ekonomisko noziegumu izmeklēšana, to veiksmīga novešana līdz tiesai ir viens no būtiskākajiem prokuratūras darba rādītājiem.
2000. gada maijā, stājoties amatā, J. Maizītis solīja, ka viņa darba prioritātes būs ekonomisko noziegumu un organizētās noziedzības apkarošana, kā arī rūpes par prokuroru profesionalitātes celšanu. Joprojām nav atklātas J. Maizīša pilnvaru termiņa sākumā izdarītās Valsts ieņēmumu dienesta Ludzas nodaļas direktora Vjačeslava Liscova un Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu kolēģijas priekšsēdētāja Jāņa Laukrozes slepkavības. Pēc šīm slepkavībām J. Maizītis paziņoja, ka šo lietu izmeklēšanu viņš kontrolēs personīgi. Nevar nepieminēt arī uzņēmēja Daiņa Peimaņa slepkavību. Laikrakstā Rīgas Balss 2001. gada 10. decembrī J. Maizītis atzinis, ka "darbs pie šīm krimināllietām turpinās, bet redzamu rezultātu, ko mēs varētu pavēstīt sabiedrībai, vēl nav". 
Jāpiebilst, ka J. Maizīša pienākumu lokā ir novest līdz tiesai arī viņa priekšgājēja Jāņa Skrastiņa laikā izdarītos noziegumus. Joprojām nav atklāta ieroču tirgotāja Aivara Gruntes slepkavība (1995. gads), naftas magnāta, Lat West East viceprezidenta Sergeja Generalova uzspridzināšana (1996. gads), uzņēmuma Mono M viceprezidenta Valērija Mačugina un modeļu aģentūras Natalie īpašnieces Natālijas Meisānes slepkavība (1996. gads) un citas skaļas lietas. 
Neatklāto lietu sarakstu iespējams turpināt, piemēram, atceroties gaļas kontrabandas vai degvielas kontrabandas lietu. Lai arī Latvenergo trīs miljonu lieta jau izskatīta tiesu pirmajā instancē, sabiedrība tā arī nav uzzinājusi, kurš īsti šos miljonus ir nozadzis. 
Publikācijas presē liecina, ka sabiedrības interese par skaļo slepkavību izmeklēšanas gaitu bijusi neatslābstoša. Dažādos preses izdevumos ik pa laikam J. Maizītim vaicāts par izmeklēšanas rezultātiem un vienmēr saņemti solījumi un uzmundrinājumi bruņoties ar pacietību. 
Apkopojot pirmo J. Maizīša darba gadu ģenerālprokurora amatā, laikraksts Diena sācis ar šādiem ievadvārdiem: "Ģenerālprokurora Jāņa Maizīša vadībā neviena liela korupcijas vai politekonomisko noziegumu lieta līdz tiesai nav nonākusi. Būtiski uzlabojumi esot gaidāmi pēc jaunā Kriminālprocesa likuma pieņemšanas." Kopš publikācijas pagājuši četri gadi, un tagad, vērtējot J. Maizīša darbu, noderētu šie paši ievadvārdi. Atšķirība ir tikai tā, ka šobrīd a/s Diena prezidents Arvils Ašerādens un vairākas Sorosa politiskās organizācijas (laikraksta Diena galvenā redaktore ir galvenās sorosiešu organizācijas Sorosa fonds – Latvija valdes priekšsēdētāja) amatpersonas ir parakstījušas "inteliģences vēstuli" J. Maizīša pirmstermiņa pārvēlēšanai, kas liecina tikai par vienu – Dienā kritiku par J. Maizīti neieraudzīt. 
Apkopojot divu gadu darbu ģenerālprokurora amatā, 2002. gadā Neatkarīgā intervijā J. Maizītim vaicājusi: "Pēdējā laika satraucošākas slepkavības (tiesneša Laukrozes, uzņēmēju nogalināšana) nav atklātas. Kas vainīgs – policija nespēj atklāt šīs lietas vai prokuratūra nespēj formulēt apsūdzību?" J. Maizītis atzinis: "Es personīgi uzraugu Laukrozes un Liscova slepkavības izmeklēšanu. Tās ir regulāras tikšanās ar policijas vadību, izmeklēšanas grupa regulāri atskaitās, tikšanās notiek vienu divas reizes mēnesī. Varu apliecināt, ka situācija nav bezcerīga. Tomēr nav arī īstais brīdis, kad varam runāt par konkrētiem darba rezultātiem. Ja izmeklēšanā iestāsies strupceļš, tad es par to sabiedrībai noteikti paziņošu." Kā zināms, šo divu gadu laikā J. Maizītis nav ziņojis nedz par rezultātiem, nedz par strupceļu izmeklēšanā. 
Runājot par kadru maiņām prokuratūrā, skaitļi liek saprast, ka J. Maizīša laikā notikusi paaudžu maiņa – 2000. gadā no darba prokuratūrā atbrīvoti 89 darbinieki, 2001. gadā – 31 darbinieks, bet pēdējos trīs gadus ik gadu – 25 darbinieki. 
Šķiet, līdz ar jaunās paaudzes ienākšanu arhaiskajos prokuratūras kabinetos vajadzētu strauji palielināties lietu skaitam, kas nosūtītas uz tiesu. Dati liecina, ka skaitliskā izteiksmē kopš J. Skrastiņa laikiem nekas nav mainījies – 1999. gadā uz tiesām nosūtītas 11 623 lietas, bet 
2004. gadā – 11 505. Bēdīga aina parādās, ja salīdzina to personu skaitu, kas izdarījušas noziegumus, ar to personu skaitu, kas nonākušas līdz tiesai. J. Skrastiņa laikā tikai vidēji 2600 personu lietas nav nonākušas tiesā, lai gan šie cilvēki ir izdarījuši noziegumi, bet J. Maizīša laikā šādu netiesātu personu skaits palielinājies vidēji līdz 5700. Šie skaitļi vedina domāt, ka J. Maizīša komplektētajai jaunajai prokuroru komandai trūcis profesionalitātes. 
J. Maizīša laikā nedaudz samazinājies no tiesas papildizmeklēšanai atpakaļ nosūtīto lietu skaits – 
1999. gadā to īpatsvars bija 1,9 %, bet 2004. gadā – 1,2%. 
Spriežot pēc publikācijām presē, J. Maizīša vadītā Ģenerālprokuratūra atklātības jomā piekopusi dubultā standarta politiku. Vieniem, atsaucoties uz konkrētiem likuma pantiem, tā informāciju nav sniegusi, citiem turpretī tā sniegta plašā apjomā. 2002. gada jūlijā, nesaņemot no J. Maizīša informāciju par bijušā ārlietu ministra Jāņa Jurkāna un bijušā Saeimas Juridiskās komisijas priekšsēdētāja Linarda Muciņa pārbaudes lietām, sadusmojās laikraksts Diena. Tās komentāru slejā, atsaucoties uz paziņu lokā stāstītu prokuroru korumpēšanas gadījumu, bija lasāms Anitas Braunas (šobrīd – TV Panorāmas producente) rakstītais: "Nav runa par to, ka prokuratūra ir korumpētākā institūcija Latvijā. Taču prokuratūra ir noslēgtākā un sabiedrībai grūtāk kontrolējamā institūcija, līdz ar to korupcijas iespējas tajā ir lielākas. Likumi patlaban prokuroram dod tiesības nesniegt ziņas par izmeklēšanas un pārbaužu materiāliem, un šīs tiesības ir pamatotas – prokuratūrai izmeklēšanas laikā nav jāklāsta visa tai zināmā informācija, jo tas var kaitēt patiesības noskaidrošanai. Taču grūti šo motivāciju attiecināt uz lietām, kas ir izbeigtas. Līdzšinējā prokuratūras prakse ir bijusi pretrunīga – dažkārt sabiedrība ir iepazīstināta ar krimināllietu neierosināšanas vai izbeigšanas pamatojumu, dažkārt ne."
Vēlāk Ģenerālprokuratūras rīcību, nesniedzot informāciju par J. Jurkāna un L. Muciņa pārbaudes lietām, tiesā pārsūdzēja sorosiešu finansētā organizācija Delna. Nav jābrīnās, ka šobrīd visa sorosiešu politiskā struktūra (Diena, Delna, TV) ir metusies aizstāvēt šo pašu prokuratūru par to, ka tā sniegusi īpaši detalizētu informāciju ASV vēstniekam Braienam Karlsonam, kas, pēc ekspertu domām, bija Džordža Sorosa domubiedrs. Turklāt viņa laikā ASV vēstniecība bagātīgi sponsorēja dažādus Delnas projektus.
Atbalstu Maizītim sola 77, pret — 20 
Diena  03/03/05     Aizklātais balsojums par Jāni Maizīti parādīs, vai politiķu solījumi saskan ar darbiem.
	"Par manu darbību ir daudz baumu, bet mana sirdsapziņa ir tīra un es distancējos no politikas," šonedēļ, tiekoties ar Jaunā laika frakcijas deputātiem, sacīja ģenerālprokurors Jānis Maizītis, kas apstiprināšanas gadījumā ir noskaņots turpināt attīstīt iekšējo konkurenci prokuratūrā. 
Jaunais laiks (Kārlis Šadurskis)
	Par 24
Tautas partija (Jānis Lagzdiņš)
	Par 19
(Valdis Ģīlis atvaļinājumā)
Latvijas Pirmā partija (Jānis Šmits)
	Par 14 
Zaļo un Zemnieku savienība (Augusts Brigmanis)
	Par 11
(Vilis Krištopans atvaļinājumā)
Tēvzemei un brīvībai/LNNK (Māris Grīnblats)
	Par 7
Tautas saskaņas partija (Jānis Urbanovičs)
	Pret vai nebalsos 9
PCTVL (Jakovs Pliners)
	Pret 6
Sociālistiskā partija (Aleksandrs Golubovs)
	Pret 5 
Neatkarīgie deputāti: Māris Gulbis — par; Ināra Ostrovska — par; Andrejs Radzevičs — atvaļinājumā

Pārbaudījums 
Aivars Ozoliņš,  Diena  03/03/05     Balsojums par Maizīti rādīs, cik vērtas ir Kalvīša "garantijas".
	Četras piektdaļas Saeimas sola atbalstīt ģenerālprokurora Jāņa Maizīša atkārtotu apstiprināšanu amatā, taču daudzi no šiem politiķiem ir tik bieži vai tik ciniski melojuši, bet viņu aizkulišu "grupējumiem" tik ļoti derētu "savs" ģenerālprokurors, ka solījumam varēsim noticēt tikai tad, kad tas būs izpildīts. Tātad ceturtdien, kad Saeimā paredzēts balsojums.
	Valdības koalīcijas partijām — Jaunajam laikam, Tautas partijai, Latvijas Pirmajai partijai un Zaļo un Zemnieku savienībai — Saeimā ir 70 deputāti. Atbalstīt Maizīti sola arī Tēvzemei un brīvībai/LNNK (7 balsis) un vēl trīs pie frakcijām nepiederoši deputāti. Spēku izkārtojumu vēl skaidrāku padara Saeimas promaskaviskās opozīcijas partiju trešdien paustā apņemšanās balsot pret. Tātad, ja visi turēs savus solījumus, balsojuma iznākumam jābūt 80 pret 20 par labu Maizītim (mīnus dažas komandējumos devušos vai sasirgušo balsis).
	Valdības veidošanas laikā Valsts prezidente Vaira Vīķe–Freiberga vēlējās dzirdēt iespējamo koalīcijas partneru atbalstu Maizīša atkārtotai ievēlēšanai, un visi to viņai apsolīja. Taču arī prezidente acīmredzot nav pārliecināta, vai šiem solījumiem var ticēt. Kad Ventspils naftai pastarpināti piederošā Neatkarīgā Rīta Avīze februāra sākumā izvērsa izmisīgo un bezsaturīgo Maizīša norakšanas kampaņu, prezidente pieļāva, ka ir "politiskie spēki", kas nevēlas viņu redzēt ģenerālprokurora amatā. "Redzot šīs publikācijas un to maz pamatoto argumentāciju un augsto emocionālo toni, tāds iespaids tiešām rodas," viņa secināja. 
	Vēl pēc nedēļas, kad visi atbalsta solītāji bija kārtējo reizi apliecinājuši atbalstu Maizītim, ja Augstākās Tiesas priekšsēdētājs izvirzītu viņa kandidatūru, prezidentei tomēr nācās uzsvērt, ka ir svarīgi, lai amata kandidātam būtu Saeimas atbalsts un lai ģenerālprokuroram ir iespēja strādāt bez politiskā spiediena arī tad, ja prokuratūras izmeklēšana sliecas virzienā, kas "vienam vai otram ekonomiskam vai politiskam grupējumam var būt nepatīkams".
	Jebkuri "politiskie spēki" un "grupējumi", kas ne tikai gribētu, bet arī varētu nepieļaut Maizīša atkārtotu ievēlēšanu, ir starp tiem pašiem, kuri sola viņu atbalstīt. Tiem nepatīkamākie prokuratūras izmeklēšanas virzieni ir pārbaude par Ventspils mēra Aivara Lemberga saistību ar pilsētas lielajiem uzņēmumiem un izmeklēšana tā dēvētajā digitalizācijas lietā, kas skar TP dibinātāju Andri Šķēli vai vismaz viņa biznesa partnerus. Prokuratūra nesen veica kratīšanu Kempmayer Media Latvia birojā, mēģinot noskaidrot, par ko digitalizētāji maksājuši Šķēles līdzgaitniekam, tagad premjerministra Kalvīša biroja vadītājam Jurģim Liepniekam piederējušajai firmai Sofists. Šveices likumsargi ir sagatavojuši sūtīšanai uz Latviju atbildes uz prokuratūras tiesiskās palīdzības lūgumu, taču janvāra beigās lēmums par dokumentu izdošanu ticis pārsūdzēts. Uzreiz pēc tam NRA devās uzbrukumā Maizītim, kaut arī Lembergs nu liedzas, ka viņš to lēmumu būtu pārsūdzējis. 
	Balsojums būs aizklāts, un aizkulišu menedžeriem, kam ir gan pieredze, gan "resursi" sev vēlama rezultāta sasniegšanai, tas ļauj iespēju kandidāta izgāšanu ar tikai dažām balsīm vēlāk mēģināt novelt uz citiem. Var pieminēt kaut vai Jutas Strīķes izgāšanu KNAB vadītājas amatā balsojumā 2003.gada rudenī, pēc kura visas toreizējās koalīcijas partijas dievojās, ka balsojušas par. Kad pirms gada premjerministrs Indulis Emsis liekulīgi bilda, ka varētu aicināt savu valdību atkal izvirzīt Strīķi apstiprināšanai Saeimā, ZZS un LPP atkal apsolīja, ka par viņu balsotu; TP atrunājās, ka "vēl neesot lēmusi". Toties TP bija melojusi, ka atbalstot Sandru Kalnieti eirokomisāres amatam, nemaz neminot tādus melus kā pirmsvēlēšanu solījumu nekad nesadarboties ar PCTVL sarakstā ievēlētām partijām. LPP, kas arī ir solījusi prezidentei atbalstīt Maizīti, piepeši bija tapusi atturīga, kad bija jālemj, vai atbalstīt ģenerālprokurora pārvēlēšanu jau pirms pašvaldību vēlēšanām. 
	Vienīgi JL atbalstu nav iemesla apšaubīt. NRA pat apvaino šo partiju, ka tā "inspirējusi" sabiedrībā pazīstamu cilvēku vēstuli ar aicinājumu pārvēlēt Maizīti pirms pašvaldību vēlēšanām, bet Lembergs ir mājis ar sētas mietu, ka tieši JL "pasūtījis" prokuratūrai tiesiskās palīdzības lūgumu Šveicei.
	Kaut gan Aigars Kalvītis ir ne vien apsolījis savas partijas atbalstu Maizītim, bet arī "garantē", ka personīgi nodrošinās koalīcijas partiju balsojumu par viņa apstiprināšanu amatā, tikai balsojums parādīs, ko vērtas šīs garantijas. Līdz pat pēdējam brīdim tiks gaidīti "kompromati" un meklēti iegansti, lai balsošanu varētu vismaz atlikt. (Tiesa, balsojums par atlikšanu būtu atklāts, un šādu "izgaismošanos" solītāji diezin vai vēlas.) Lai arī kādi varētu būt aizbildinājumi, politiķu atkāpšanās no solījumiem šoreiz pilnībā diskreditētu gan valdības koalīciju ar premjerministru priekšgalā, gan atņemtu šai Saeimai sabiedrības uzticības paliekas. Katrā ziņā pašvaldību vēlēšanās TP, LPP un ZZS tad noteikti vairs nevarētu cerēt uz vēlētāju uzticēšanos.

Valdībās un partijās...

Ministri pirms vēlēšanām caurskrien novadus
Imants Vīksne  NRA  02/25/05     Izmantojot premjera pamudinājumu, ministru pulks ik piektdienu pamet darba vietas, lai dotos uz Latvijas reģioniem pirms vēlēšanām demonstrēt iedzīvotājiem savu un savas partijas darba sparu.
Apsteidzot pārmetumus par administratīvā resursa – ministra amata – izmantošanu priekšvēlēšanu cīņā, premjers Aigars Kalvītis jau janvāra beigās deva valdībai savdabīgu brīvlaišanu no piektdienu rutīnas darba. Viņš klāstīja, ka personīgi mudinot ministrus apmeklēt reģionus un šāda veida aktivitātes neesot saistītas ar pašvaldību vēlēšanām. Tikšanās ar iedzīvotājiem esot normāla rīcība no politiķu puses. Zīmīgi, ka tieši pēdējās nedēļās ministru sabiedrisko attiecību speciālisti ieplānojuši darba devējiem neraksturīgi daudz vizīšu.
Arī šajā nedēļas nogalē vai katrā novadā varēs sastapt kādu ministru ar viņa svītu, arī pašu premjeru.
Lielākais labums, ko dod šādas vizītes, ir iespēja turēt pie vārda valsts augstākās amatpersonas. Tā pēc veselības ministra Gundara Bērziņa pagājušās nedēļas apmeklējuma secina Siguldas slimnīcas direktors Valdis Siļķe: "Ierēdnis ir raustāms aiz diedziņa, turpretim ministra teiktajam ir daudz lielāks svars." Neatkarīgi no tā, kādi ir apmeklējuma patiesie motīvi, iestādēm šīs vizītes dod taustāmu labumu. Apliecinājums tam esot nesen izremontētā un aprīkotā uzņemšanas nodaļa, ko apsolīja vēl iepriekšējā ministre Ingrīda Circene.
Viens no lielākajiem novadu tūristiem atbilstoši amatam ir reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs Māris Kučinskis. Viņš ar palīga starpniecību atzina, ka dažos gadījumos ministru braucienus ietekmējot vēlēšanu faktors, taču gūtais labums – labāka izpratne par norisēm laukos – esot nozīmīgāks par sliktumu – administratīvo resursu tērēšanu.
Salacgrīvas vidusskolas direktors Eduards Ādmīdiņš, pie kura pagājušā piektdienā M. Kučinskis ieskrēja aptuveni uz piecām minūtēm, atturas spriest, cik šī vizīte bija lietderīga. "Ministrs izskrēja cauri pagrabstāvam un secināja, ka, salīdzinot ar laiku, kad te mācījās viņa māsa, skola stipri vien mainījusies," īso vizīti atmiņā restaurē direktors. Uz jautājumu, kādas ir iespējas modernizēt arhaisko datorklasi, M. Kučinskis neko konkrētu neesot atbildējis, un tad arī devies prom: "Pa vienām durvīm iekšā, pa otrām ārā." E. Ādmīdiņš, līdzīgi kā Siguldas slimnīcas direktors, atzīst, ka augstu amatpersonu ciemošanās tomēr esot pozitīvu pārmaiņu vēstnese. Piemēram, pēc A. Kalvīša vizītes pavasarī skolai iedeva naudu garderobēm.

Veselības aprūpes dižplāns izglītības veicināšanu neparedz
Liene Barisa,  NRA  02/25/05     Latvijā pētniecībai un izglītībai medicīnā valsts nepievērš vajadzīgo uzmanību. Tas apdraud studentu mācību kvalitāti un medicīnas attīstību, raizējas ārsti un mācībspēki. Taču Veselības ministrijai māsterplānā jeb dižplānā, kā tagad tiek dēvētas reformas, prioritāte ir praktiskā medicīna.
Rīgas Stradiņa universitātei (RSU), kurā studē topošie mediķi, par praktisko apmācību un pētniecību ir noslēgti līgumi ar 29 ārstniecības iestādēm, taču nevienai no tām nav īpaši noteikts universitātes slimnīcas statuss. RSU rektors, profesors Jānis Vētra stāsta, ka tas ietekmē studiju kvalitāti, nereti liedzot studentiem pietiekami dziļi apgūt zināšanas izvēlētājā specialitātē. Tā kā universitātes slimnīcas statusa nevienai ārstniecības iestādei nav, tas liedzot piesaistīt pietiekamu finansējumu izglītībai, tieši praktisko iemaņu attīstībai un zinātniskajiem pētījumiem, kas notiek slimnīcās. 
Tā kā nebija pacientu, studentiem pilnvērtīgi nevarēja notikt praktiskās nodarbības. Rektors tādēļ atbalstītu universitātes slimnīcas izveidi, piemēram, uz P. Stradiņa slimnīcas bāzes, to papildinot ar jauniem profiliem un paplašinot teritoriāli.
Ambulatorās un stacionārās veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju attīstības programma (māsterplānā jeb dižplānā) neparedz izglītības un zinātniskās pētniecības jomas attīstību un nerunā par universitātes tipa slimnīcām, norādīja P. Stradiņa slimnīcas direktors Māris Pļaviņš. Vienīgais dokuments, kas atzīst nepieciešamību attīstīt universitātes tipa slimnīcas, ir valdības deklarācija. Nākotnē tas varētu izraisīt problēmas izglītībā un pētniecībā. Veselības ministrija no rudens paredzējusi par 50 procentiem palielināt studentu skaitu medicīnā, un tas vērtējams pozitīvi, taču zinātniskās pētniecības jomā jo vairāk prasa valstisku atbalstu.
Ministrijas valsts sekretāra vietnieks Rinalds Muciņš norādīja, ka dižplāna mērķis nemaz nav zinātniskās pētniecības attīstība. Primārais dižplānā ir cilvēka dzīvības un veselības un neatliekamās palīdzības sakārtošana, un tikai pēc tam pakāpeniskā secībā uzmanība tikšot pievērsta zinātnei, pētniecībai un izglītībai medicīnā. RSU profesors Aivars Lejnieks gan iebilda, ka par dižplānu to nevarētu saukt, kamēr tajā nerunās par zinātnes un pētniecības attīstību.
R. Muciņš sacīja, ka par to ir domāts, taču atzina, ka nav neviena dokumenta un projekta, kurā plānota šīs jomas attīstība. Viņš stāstīja, ka šobrīd notiek diskusijas par to, kas ir universitātes tipa slimnīca. Tradicionālajā izpratnē tā esot slimnīca, kas pieder universitātei, taču, piemēram, P. Stradiņa slimnīca pieder valstij. Vaicāts, vai kādreiz tas mainīsies, R. Muciņš atbildēja: "Tāda iespēja netiek izslēgta, bet netiek arī apspriesta." Ierobežoto kvotu jautājumu, kas rada neērtības ne tikai pacientiem, bet traucē arī studentu apmācību, paredzēts risināt dižplānā, pārstrukturizējot ārstniecības iestādes un pakāpeniski palielinot finansējumu veselības aprūpei.

Piecu procentu barjeras lāsts
Sandris Vanzovičs,  NRA  02/25/05     Pēc Saeimas pieņemtā lēmuma par procentu barjeras ieviešanu Rīgas pašvaldības vēlēšanās partijām nāksies pielikt daudz lielākus spēkus, lai tiktu pāri šai robežai, kā arī pēc tam sastiķētu daudzmaz normālu koalīciju galvaspilsētas vadīšanai.
Pēdējos astoņos gados Rīgas domē kakls grozīja rumpi, proti, sīkpartijnieki apvienojoties radīja lielajām partijām nepieciešamību tos aicināt savās ragavās, bet tagad tas vairs nebūs iespējams. Ja pavērojam sabiedriskās domas pētījumu firmas SKDS datus, janvārī pāri piecu procentu barjerai tiktu vien piecu politisko spēku pārstāvji.
Diemžēl arī no šiem pieciem nekas jēdzīgs kopā nelipinās. Neba nu sociāldemokrāti sēdīsies vienā laivā ar Tautas partiju, neba PCTVL kāds labprāt gribēs ņemt savā saimē. Kāds pusloģisks risinājums šķiet vienīgi LSDSP un PCTVL savienība, bet, ar ko tas draud Rīgai, grūti pat iedomāties. Tātad atliek vien cerēt, ka barjeru pārvarēs vēl kādas labējās partijas, klāt nāks dolgopolovieši, lai tad vēlēšanu uzvarētājiem būtu izvēle līdzgaitnieku meklējumos. 
Tikai vārdos parasti tiek klāstīts par pašvaldību kā saimniecisku struktūru, kurā plecu pie pleca varētu strādāt visu iespējamo partiju pārstāvji. Dzīvē tas diemžēl nenotiek. 
Gundars Bojārs (LSDSP):
– Ar visiem, kas ir gatavi strādāt konstruktīvi.
Juris Lujāns (Latvijas Pirmā partija):
– Uzskatu, ka neviens politiskais spēks vēlēšanās neiegūs tik daudz balsu, lai nebūtu jāveido koalīcija. Prognozēju, ka vairākumu iegūs labējās un centriski labējās partijas. Latvijas Pirmā partija domes koalīcijā prioritāri sadarbosies ar valdības koalīcijas partijām. Sadarbība būtu iespējama arī ar TB/LNNK.
Jānis Jurkāns (Tautas saskaņas partija):
– Ar visiem kreisi centriskiem un centriskiem spēkiem.
Aivars Aksenoks (Jaunais laiks):
– Pirmkārt, Jaunajam laikam ir bijušas uzticamas un konstruktīvas attiecības ar TB/LNNK. Domāju, ka mums izdosies to turpināt Rīgas domē. Otrkārt, Jaunā laika sadarbība ar šajā valdībā esošajiem labējiem koalīcijas partneriem ir racionāla un laba, tāpēc uzskatu, ka tā būs veiksmīga arī Rīgas domē. 
Andris Bērziņš (Latvijas ceļš):
– Ar tiem, kuriem ir pieņemamas mūsu darbības programmā paustās vērtības un nostādnes. Mēs neiesaistīsimies koalīcijās ar radikāliem politiskajiem spēkiem. Mēs stingri būsim pret tiem, kas savu politisko ambīciju dēļ sarīda Latvijas iedzīvotājus.

Saeimas prezidijā sieviešu pārsvars 
Ināra Egle,  Diena  02/25/05     Lai nodrošinātu abu lielāko Saeimas frakciju — Jaunā laika un Tautas partijas — pārstāvniecību Saeimas prezidijā, ceturtdien no tā tika atsaukts Saeimas sekretāra biedrs Aleksandrs Bartaševičs (TSP), kas šo amatu ieņēma vairāk nekā sešus gadus. Aizklātā balsošanā ar 59 balsīm par Saeimas sekretāra biedri tika ievēlēta Ingūna Rībena (JL), bet par priekšsēdētāja biedri Vineta Muižniece (TP) — par viņu nobalsoja 65 deputāti. Līdz ar to prezidijā ir sieviešu pārsvars un no 8.Saeimas sākumā tajā ievēlētajiem vairs palikusi tikai Saeimas priekšsēde Ingrīda Ūdre (ZZS) un viņas biedrs Jānis Straume (TB/LNNK).
Lai arī opozīcijā esošās TB/LNNK pārstāvja vieta būtu prestižāka, JL tomēr izšķīrās ieņemt pieticīgāku amatu, jo uzskata tēvzemiešus par konstruktīvu opozīciju. Tāds viedoklis pirms lēmuma pieņemšanas bija gan frakcijas priekšsēdim Kārlim Šadurskim, gan JL līderim Einaram Repšem, kas uzsvēra — galvenais ir gūt iespēju piedalīties Saeimas darba organizēšanā un balsi prezidijā. JL frakcijā gan izskanēja nožēla, ka šī piekāpšanās TP priekšā var radīt precedentu, kad arī citos gadījumos tā var nerēķināties ar JL. Lai arī koalīcijā ir 70 deputāti un neoficiāli zināms, ka par kandidātēm balsoja arī vismaz daļa tēvzemiešu, aizklātais balsojums liecināja, ka visi koalīcijas deputāti nav atbalstījuši savas kolēģes. Daži koalīcijas deputāti neoficiāli paredzēja, ka krieviski rakstošie mediji šo notikumu varot pasniegt kā izrēķināšanos ar kreiso opozīciju. A.Bartaševičs notikušo uzņēma mierīgi, to skaidrojot kā veidu, kad koalīcijai vajag nodrošināt visiem amatus.

Gaidāmajās pašvaldību vēlēšanās plāno piedalīties 83,6% Latvijas pilsoņu 
LETA  02/25/05     12.martā gaidāmajās pašvaldību vēlēšanās plāno piedalīties 83,6% Latvijas pilsoņu, liecina "Latvijas faktu" februārī veiktā aptauja. 49,7% aptaujāto atzinuši, ka vēlēšanās noteikti piedalīsies, bet 33,9% - nebija tik pārliecināti.
6,5% domā, ka pašvaldību vēlēšanās nepiedalīsies, bet 5,8% izlēmuši noteikti nepiedalīties. Vēl 4% bija grūti prognozēt savu dalību pašvaldību vēlēšanās. 
Aptaujas rezultāti rāda, ka cittautieši varētu būt aktīvāki, piedaloties vēlēšanās. 52,5% cittautiešu atzinuši, ka pašvaldību vēlēšanās noteikti piedalīsies, bet 31,2% vēl nebija galīgi izlēmuši. 4,9% cittautiešu atzinuši, ka drīzāk vēlēšanās nepiedalīsies, bet 5% noteikti nepiedalīsies. 
No izvaicātajiem latviešiem 12.marta vēlēšanās noteikti piedalīsies 48,7%, bet 34,9% vēl nebija tik pārliecināti. 7,2% latviešu domā, ka vēlēšanās nepiedalīsies, bet 6,1% ir pārliecināti, ka pašvaldības nevēlēs. 
Aptauja liecina, ka visaktīvākie ir Rīgas un Latgales iedzīvotāji. No izvaicātajiem rīdziniekiem pašvaldību vēlēšanās noteikti piedalīsies 57,9% pilsoņu, tai skaitā 55,6% latviešu un 62,5% cittautiešu. No Latgales iedzīvotājiem vēlēšanās noteikti piedalīsies 57,4%. 
No zemgaliešiem vēlēšanās noteikti plāno piedalīties 48,5%, no vidzemniekiem - 43,3%, bet no kurzemniekiem - 38,4%. 
Zemgalē ir vislielākais to pilsoņu skaits, kas vēl nav pieņēmuši galīgo lēmumu, vai piedalīties vēlēšanās - 43,4% pagaidām domā, ka varētu piedalīties vēlēšanās. Savukārt Vidzemē ir vislielākais to pilsoņu īpatsvars, kas pauduši, ka noteikti vēlēšanās nepiedalīsies - 9,4%. 
Aptauja arī rāda, ka iedzīvotāju aktivitāti, piedaloties vēlēšanās, ietekmē arī izglītības līmenis. Visaktīvākie vēlētāji ir ar augstāko izglītību - 54,8% noteikti piedalīsies vēlēšanās, bet no tiem, kas ieguvuši pamata vai ir ar nepabeigtu vidējo izglītību - 43,1%. 
Aptauja veikta laikā no 11. līdz 20.feruārim, izvaicājot 1008 Latvijas pastāvīgos iedzīvotājus. 

Par LZS priekšsēdētāju atkārtoti ievēl Augustu Brigmani 
LETA  02/26/05     Latvijas Zemnieku savienības (LZS) kongresā šodien lielā vienprātībā par partijas vadītāju atkārtoti tika ievēlēts Saeimas deputāts Augusts Brigmanis.
Kongresā daudz tika runāts par LZS stabilitāti un prognozējamību, kas ļāvis šai partijai sekmīgi darboties jau trešās valdības sastāvā šī Saeimas sasaukuma laikā.
Brigmanis savā ziņojumā partijas biedriem uzsvēra, ka LZS ir labēji centriska partija un ka, dzīvei sakārtojoties, centriskām partijām būs aizvien lielāka loma, bet ekstrēmistiem Latvijā vietas nebūšot.
Politiķis atzīmēja, ka jaunievēlētajai LZS valdei ir jāveido darba grupa jaunas LZS programmas izstrādei. Jaunās programmas pamatā iecerēts likt šīsdienas kongresa rezolūciju, kurā rakstīts, ka, "diemžēl, 1991.gada mērķi - kopt un sargāt latviešu tautu, neskatoties uz iestāšanos Eiropas Savienībā (ES) un NATO, nav izpildīts".
Partijas runasvīri uzsvēra, ka Latvijā no visām ES valstīm ir viszemākais iekšzemes kopprodukts uz vienu iedzīvotāju, kā arī viszemākās algas un pensijas.
Arī Saeimas priekšsēdētāja Ingrīda Ūdre (ZZS) savā runā uzsvēra, ka "Saeimai nav jākautrējas pieņemt likumus, kas atbalstītu vietējos ražotājus". Politiķe arī norādīja, ka ierēdņiem vajadzētu stingrāk kontrolēt ievesto preču un pārtikas drošumu, nevis tiranizēt vietējos ražotājus ar "pārspīlētu centību ES direktīvu piemērošanā".
Premjers Aigars Kalvītis (TP) savā uzrunā uzsvēra, ka Zaļo un zemnieku savienība (ZZS), kurā ietilpst LZS, "ir uzticams koalīcijas partneris" un šīs koalīcijas "cementējošais spēks". "ZZS ir tas partneris, kura mierīgā un nosvērtā attieksme bremzē jebkuru nevajadzīgu kaislību izvirmojumus un jebkurus centrbēdzes spēkus," izteicās Kalvītis.
Premjers pauda apmierinātību arī ar ZZS deleģēto ministru darbību. "Man patīk ministri, kuri būšanu par ministri uztver nevis kā apbalvojumu par nezin kādiem nopelniem, kuri būšanu par ministru uztver nevis par iespēju beidzot apmierināt savu pašcieņu un kas, kļuvuši par ministriem, staigā kā pāvi, nezinot, kur un kā izgrozīties," teica premjers.
LZS kongresa delegātus sveica arī Latvijas Zaļās partijas, "Jaunā laika" un Latvijas Pirmās partijas pārstāvji, kuri pauda gandarījumu par sekmīgo darbu valdošajā koalīcijā.
Savukārt Latvijas Pašvaldību savienības (LPS) priekšsēdētājs Andris Jaunsleinis uzsvēra, ka tikai pateicoties ZZS aktīvajai rīcībai ir izdevies nobremzēt jaunā Pašvaldību likuma pieņemšanu, kurā bija iecerētas kardinālas pārmaiņas pašvaldību darbā, kuras, pēc Jaunslieņa vārdiem, bija "ceļš uz nekurieni".
Jaunsleinis aicināja ZZS arī turpmāk stingri iestāties tikai par brīvprātīgu pašvaldību apvienošanos novados un par tieši vēlētām reģionālajām pašvaldībām. LPS vadītājs sacīja, ka ir iespējami tikai divi risinājumi - vai nu reģionus pārvalda tieši vēlētas otrā līmeņa pašvaldības, vai arī valdība iecels savus administratorus, kuri rotēs līdz ar pārmaiņām valdošajā koalīcijā. 

Aktīvākie balsotāji pašvaldību vēlēšanās varētu būt cittautieši 
Dita Arāja,  Diena  02/26/05     Pirmoreiz Latvijā aktīvāk iet balsot pašvaldību vēlēšanās gatavojas nevis latvieši, bet cittautieši, liecina socioloģiskās firmas Latvijas fakti (LF) aptaujas rezultāti. Visā Latvijā noteikti balsot gatavojas 52,5% cittautiešu un 48,7% latviešu, Rīgā atšķirība ir vēl lielāka — vēlēšanās noteikti sola piedalīties 62,5% cittautiešu un 55,6% latviešu. "Latviešu slinkuma dēļ Rīgas dome (RD) pēc vēlēšanām var izrādīties kreisa," prognozē LF direktors Aigars Freimanis.
Viņš uzskata, ka cittautieši, īpaši pēc pēdējām vēlēšanām, kad Rīgā kreisie ieguva ievērojamu balsu skaitu, sajutuši, ka var kaut ko ietekmēt. Tas viņos nostiprinājis pārliecību, ka vēlēšanās jāpiedalās. Par latviešiem A.Freimanis saka — viņi nerod dziļu motivāciju piedalīties pašvaldību vēlēšanās, jo uzskata, ka saimnieciskos jautājumus labējie un kreisie risinās līdzīgi. Daļu latviešu balsot nemudina pat tagadējās sociāldemokrātu vadītās Rīgas domes orientēšanās uz Maskavu, jo ziņa par šo tendenci medijos "netiek atkārtota, tādēļ ir pamats, lai runātu un spriestu, bet ne lai rīkotos", uzskata A.Freimanis.
Tādēļ, viņaprāt, "var iestāties diena X," kad kreisie domē nokļūs pie varas, jo labējās partijas, īpaši ņemot vērā Jaunā laika un Tautas partijas īpatnās attiecības, nespēs vienoties par sadarbību. 
Kopumā valstī noteikti vēlēšanās piedalīties gatavojas 49,7% visu balstiesīgo, un 33,9% domā, ka piedalīsies, savukārt 5,8% noteikti pateikuši, ka nepiedalīsies. Tomēr sociologs arī atzīst, ka iedzīvotāju motivācija piedalīties vēlēšanās daudzējādā ziņā būs atkarīga arī no tā, kā partijas ar priekšvēlēšanu kampaņām vēlētājus "spēs uzsildīt" balsošanai.

Ventspilī vēlēšanās kandidējošus jauniešus nodēvē par čūskulēniem 
Jānis Trops,  Diena  02/28/05     Ar ovācijām un saucieniem "jaunieši nav čūskulēni" laikrakstā Ventas Balss (VB) rakstā minēto izteikumu nosodīja vairāk nekā simt ventspilnieku, kas sestdien pirmsvēlēšanu sapulcē bija atnākuši tikties ar Jaunā laika (JL) deputātu kandidātiem, to skaitā kritizētajiem jauniešiem. Tagadējam pilsētas domes priekšsēdētājam neslēpti simpatizējošā VB rakstā bija nosodīti, dēvējot par "čūskulēniem" un kaunināti studenti, kas pēc JL Ventspils jauniešu nodaļas iniciatīvas 17.februārī bija sarīkojuši piketu pie Ventspils augstskolas (VeA). Toreiz ap 30 puišu un meiteņu protestēja pret, viņuprāt, skolēnus un jauniešus aizvainojošajiem pilsētas mēra Aivara Lemberga publiskajiem izteikumiem, ka šādā vecumā pārāk mazās dzīves pieredzes dēļ vēlēšanās nevajadzētu kandidēt, jo viņi tās vairāk uztver kā spēli un šovu, nevis apzinās tālāko darbu. Jaunā laika saraksts ir vienīgais starp sešiem Ventspilī konkurējošajiem, kurā iekļauti trīs studenti. 
VB redaktore Gundega Mertena rakstā Kauns par jauniešiem pārmet, ka piketētāji, protestējot pie pašvaldības celtās augstskolas, pirms vēlēšanām spļauj bļodā, no kuras pašiem jāēd, un secināja, ka "ventspilnieki savā paspārnē ir izaudzinājuši dažus čūskulēnus, kuri tagad rāda zobus". 
JL rīkotajā sapulcē, kur bija arī daudz jauniešu, tieši vecākā gadagājuma cilvēki uzsvēra, ka Ventspils domē, kurā pēdējos desmit gadus nedalīti valda A.Lemberga dibinātā un vadītā partija Latvijai un Ventspilij (L un V) un deputātu krēslos kopš 1997.gada ir gandrīz vieni un tie paši cilvēki, jaunie varētu ienest svaigas idejas un vairot atklātumu. 
L un V sarakstā šogad pirmo reizi iekļauts par 30 gadiem jaunāks kandidāts. Iepriekšējās vēlēšanās jaunākajam kandidātam bija 37 gadi, bet 1997. gadā šis pats cilvēks kā jaunākais sarakstā startēja 33 gadu vecumā.

Septiņas partijas plāno pārsniegt pieļaujamos priekšvēlēšanu izdevumu apjomus
DELFI  02/28/05     Septiņas politiskās partijas savai priekšvēlēšanu kampaņai plānojušas iztērēt vairāk nekā likumā notiektos 20 santīmus uz vienu balsstiesīgo. Salīdzinot KNAB publiskotos partiju paziņojumus par plānotajiem izdevumiem ar katrai partijai pieļaujamo tēriņu apjomu, redzams, ka ierobežojumus plāno pārsniegt “Latgales gaisma”, “Dzimtene”, “Latvijas Kalve”, “Rīgas apriņķa novadu savienība”, “Mēs savam novadam”, Latvijas Zemnieku savienība (LZS) un Latvijas Zaļā partija (LZP). Par to liecina sabiedriskās politikas centra “Providus” veiktie aprēķini. 
“Latgales gaisma” KNAB iesniegtajā deklarācijā norādījusi, ka plāno iztērēt 33 300 latus, taču tai pieļaujamo izdevumu griesti šajās vēlēšanās ir krietni mazāki - 23 658 lati, tātad plānots 9642 Ls pārtēriņš. Līdzīgā veidā “Dzimtene” norāda, ka plāno tērēt 65 000 latus, bet tai pieļaujamie priekšvēlēšanu izdevumi ir tikai 56 770 lati, apvienība plāno tērēt par 8230 Ls vairāk. Savukārt “Latvijas Kalve”, kas plānojusi iztērēt 83 903 latus, lai gan tai atļautie tēriņi ir 78 952 lati, par 4951 plāno pārsniegt atļautos izdevumus. Izdot vairāk līdzekļus par atļauto apjomu ir plānojusi arī “Rīgas apriņķa novadu savienība”, kura iecerējusi iztērēt 6000 latus, lai gan tās priekšvēlēšanu izdevumi nedrīkst pārsniegt 5545 latus, tātad plānots tērēt par 455 Ls vairāk. Līdzīgi arī “Mēs savam novadam” plānojusi iztērēt 1929 latus, bet drīkst izdot 1580 latus, atšķirība - 349 Ls. 
Paziņojumā par plānotajiem priekšvēlēšanu izdevumiem, kas iesniegts KNAB un ir publicēts biroja mājas lapā, LZS norāda, ka priekšvēlēšanu kampaņas laikā plāno kopumā iztērēt 103 000 latus, taču aprēķini liecina, ka pieļaujamo izdevumu summa LZS ir 46 305 lati. Savukārt LZP norāda, ka plāno tērēt 73 370 latus, taču tai pieļaujamie priekšvēlēšanu izdevumi ir 18 363 lati. Domājams, ka LZS un LZP plānojušas pārtēriņu, jo šīs partijas dažos apgabalos startē kopā, citos atsevišķi, bet to kopīgi veidotajai “Zaļo un Zemnieku savienībai” plānotie tēriņi ir deklarēti tikai 1000 lati, kaut gan ZZS drīkstētu šajās vēlēšanās iztērēt 112 406 latus. Summējot LZS, LZP un ZZS plānotos izdevumus, to apjoms par 296 latiem pārsniedz izdevumu griestus, kas kopā būtu atļauti šīm trīs politiskajām organizācijām. 
Katrai partijai pieļaujamo tēriņu griestus šajās vēlēšanās aprēķina, ar 20 santīmiem sareizinot iepriekšējās pašvaldību vēlēšanās balsstiesīgo pilsoņu kopskaitu tajās teritorijās, kurās katra partija tagad kandidē. 

Trešdien durvis vērs vaļā vēlēšanu iecirkņiDELFI  03/01/05     2.martā, Latvijā darbu sāks visi 952 pašvaldību vēlēšanu iecirkņi, informēja Centrālās vēlēšanu komisijas preses sekretāre Kristīne Bērziņa. 
Priekšvēlēšanu laikā vēlēšanu iecirkņos vēlētāji varēs iepazīties ar savā pašvaldībā vēlēšanām pieteiktajiem deputātu kandidātu sarakstiem, priekšvēlēšanu programmām, ziņām par kandidātiem un balsošanas kārtību. 
Tāpat šajā laikā vēlēšanu iecirkņos jāpiesaka arī balsošana vēlētāju atrašanās vietā tiem vēlētājiem, kuri veselības stāvokļa dēļ nevarēs ierasties vēlēšanu iecirknī vēlēšanu dienā. 
Savukārt 9., 10. un 11.martā tie vēlētāji, kuri nevarēs nobalsot vēlēšanu dienā, ir aicināti izmantot iespēju nobalsot iepriekš. Iepriekšējās balsošanas laiki šogad pirmo reizi būs vienoti visā Latvijā. Trešdien, 9.martā, vēlēšanu iecirkņi būs atvērti no pulksten 17.00 līdz 20.00, ceturtdien, 10.martā, - no pulksten 9.00 līdz 12.00, bet piektdien, 11.martā – no pulksten 10.00 līdz 16.00. 
Savukārt no 2. marta līdz 8.martam, laikā, kad vēlēšanu iecirkņos balsošana nenotiks, vēlēšanu iecirkņi strādās četras stundas dienā pašvaldību vēlēšanu komisiju noteiktajos darba laikos. 
Informācijai par vēlēšanu iecirkņu darba laikiem no rītdienas jābūt izliktai pie visiem vēlēšanu iecirkņiem un jābūt pieejamai pašvaldībās. Papildus - informācija par vēlēšanu iecirkņu darba laikiem jau šobrīd ir pieejama arī Centrālās vēlēšanu komisijas (CVK) mājas lapā www.cvk.lv, kā arī šo un citu informāciju par pašvaldību vēlēšanu kārtību ikviens vēlētājs var uzzināt, piezvanot uz CVK informatīvo tālruni 7049999.
Vēlētājus pievilina ar vecu pārtiku 
Zane Zālīte,  Diena  03/01/05     Darba partijas kandidāts humānās palīdzības saņēmējiem liek sniegt pases datus.
Norādītajā vietā Ganību dambī atrodas vairāki veikali un noliktavas, taču ikviens zina parādīt ceļu uz angāru, kur par velti dala humāno palīdzību — zupas koncentrātu, kukurūzas pārslas, šokolādi, ievārījumu, cukuru, miltus un citu pārtiku. To esot sagādājusi čigānu biedrība Gloss, kas atbalstot Rīgas domes (RD) vēlēšanās kandidējošo Darba partiju, — tā Dienai paskaidro sabiedriskās organizācijas valdes priekšsēdētājs Leons Gindra, kurš uzrauga produktu sadali. Viņa vārds atrodams arī turpat pie pārtikas kastēm saliktajos Darba partijas priekšvēlēšanu bukletos deputātu kandidātu vidū — tas atzīmēts ar krustiņu un pasvītrots. 
"Tā izklausās pēc prastākās vēlētāju balsu pirkšanas," vērtē sabiedriskās politikas centra Providus priekšvēlēšanu projekta vadītāja Lolita Čigāne. Darba partijas līderis, pašreizējais RD priekšsēdētāja vietnieks Aivars Kreituss gan iebilst — ir pilnīgi pieņemami, ka L.Gindra ir parūpējies par mazturīgajiem, jo tas saskan ar partijas politiku. "Vai jūs zināt, cik Rīgā ir nabagu?" bargi vaicā A.Kreituss. 
Tomēr ne jau visiem Rīgas nabagiem pieejami labumi noliktavā — lai saņemtu savu kastīti ar pārtikas precēm, pirms tam kādā citā telpā jādara zināmi pases dati, kas tiek ierakstīti kantora grāmatā. Ja nav pieraksta Rīgā, vēl nav 18 gadu un Latvijas pilsonības, jāpaliek ar garu degunu. Ja atbilst šiem kritērijiem, kas dod tiesības balsot pašvaldību vēlēšanās, no pases datu pierakstītājas var saņemt informatīvu lapiņu par Gloss (tā vēsta, ka biedrība esot saņēmusi A.Kreitusa atbalstu iekļaut Gloss darbības koncepciju partijas programmā), kā arī kārtas numuru. Ar to jādodas uz angāru pēc produktiem. L.Čigānei tas atgādina deviņdesmito gadu sākumu, kad dažādas organizācijas centušās iedzīvoties, humāno palīdzību pārdodot par naudu. Šajā situācijā par humāno palīdzību tiek mangota potenciālo vēlētāju labvēlība, uzskata Providus pārstāve. Taču formāli tas neesot likumpārkāpums, bet gan morāla problēma. 
Kā novēroja Diena, uz vairākiem it kā no Vācijas saņemtajiem humānās palīdzības pārtikas iepakojumiem redzamais derīguma termiņš jau beidzies. L.Gindra demonstrē kādu dokumentu, kas esot higiēnas sertifikāts — tajā krievu valodā rakstīts, ka produkti vēl gadu pēc derīguma termiņa beigām esot kvalitatīvi. Pārtikas un veterinārā dienesta (PVD) speciāliste Tatjana Marčenkova gan ir pārliecināta, ka PVD nav atļāvusi biedrībai Gloss darboties pārtikas apritē, un sola, ka dienests gadījumu pārbaudīs.
Partiju kasēs saplūst miljoni, līderi JL un LSDSP 
Zane Zālīte,  Diena  03/02/05     Kopš pērnā gada 1.janvāra līdz marta sākumam, kad līdz pašvaldību vēlēšanām atlikušas nepilnas divas nedēļas, politisko partiju kasēs no ziedotājiem ieplūduši kopumā gandrīz divi miljoni latu. Dāsnāko ziedotāju vidū — miljonāri, uzņēmēji, agrākie un tagadējie ministri, Saeimas un pašvaldību deputāti.
Izteiktas līderpozīcijas saziedotās naudas daudzuma ziņā ir četrām partijām — Jaunajam laikam (JL) virs Ls 370 000, Latvijas Sociāldemokrātiskajai strādnieku partijai (LSDSP) — nepilni Ls 300 000, Latvijas Pirmajai partijai (LPP) — virs Ls 277 000 un Tautas partijai (TP) — virs Ls 226 000, aiz kurām citas atpaliek par summām, kas mērāmas simtos tūkstošu latu. Vienai no Latvijas vecākajām partijām apvienībai Tēvzemei un brīvībai/LNNK saziedoti virs Ls 86 000, Tautas saskaņas partijai — nepilni Ls 100 000, bet agrākajai valdības partijai Latvijas ceļš — nedaudz vairāk par Ls 78 000. 
Toties neviens santīms vēl otrdien nebija ziedots pašvaldību vēlēšanām sevi skaļi pieteikušajai jaunajai partijai Latvijas kalve, kuras līderis ir agrākais Rīgas domes (RD) finanšu departamenta direktors Raimonds Krūmiņš. Šīs partijas deklarētie plānotie priekšvēlēšanu izdevumi ir gandrīz Ls 84 000, liecina Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) dati. R.Krūmiņš Dienai pauda, ka partijas tēriņiem tiekot izmantotas biedru naudas.
Partijai, kura plānojusi vislielākos priekšvēlēšanu tēriņus, — LSDSP (iecerētie izdevumi gandrīz Ls 180 000) — maksimāli pieļaujamo summu Ls 10 000 kopš pērnā gada 1.janvāra atvēlējuši vairāki mazpazīstami cilvēki, kuru vārdus Diena neatrod uzņēmumu reģistros, ziņu arhīvos arī ļoti skopi. To varējis atļauties Ivars Ārmanis (kā liecina Lursoft dati, viņš ir zemnieku saimniecības Salas stariņi īpašnieks), kā arī kāds Viesturs Cēsnieks (pēc aģentūras LETA arhīva datiem, cilvēks ar šādu vārdu un uzvārdu ir SIA Coffee Break revidents). Katra pa
Ls 10 000 ziedojušas arī Karīna un Ilona Upītes — māsas, kurām pieder namīpašumi Rīgā, Tērbatas ielā 5, liecina LETA ziņas. Ls 10 000 LSDSP ziedojusi Guntra Eizentāle (viņas vārds figurējis pāris tiesu ziņās, kur viņa aicināta ierasties kā atbildētāja).
Visgarākais Ls 10 000 ziedotāju saraksts ir LPP. Divkārt šādu summu atvēlējis pašreizējais RD attīstības komitejas priekšnieks Andris Ameriks, gandrīz tikpat nav žēlojis satiksmes ministrs un biznesmenis Ainārs Šlesers. Pa Ls 10 000 ziedojuši arī Saeimas deputāte, A.Šlesera kundze Inese Šlesere, uzņēmējs un Jūrmalas domes deputāts Aleksandrs Bašarins, uzņēmēji Vjačeslavs Holmins (Diena rakstīja, ka viņš Ķīpsalā plāno celt debesskrāpjus, taču, lai īstenotu šo ieceri, jāmaina teritorijas plānojums — par to būtu jālemj RD attīstības komitejai, kuru vada LPP biedrs A.Ameriks) un Igors Sirotkins (pēc Lursoft datiem, viņš darbojas vairākos uzņēmumos — nekustamo īpašumu firmā Latvian Real Estate, kā arī firmās Bana, Astere un Gauss). 
Prāvas summas (virs Ls 9000 katrs) atvēlējuši Ditton pievadķēžu rūpnīcas pārstāvji un Parex bankas akcionāri Eduards Zavadskis un Vladislavs Drīksne (viņš arī Daugavpils mēra amata kandidāts LPP sarakstā). Latvijas namu valdes priekšsēdētājs, basketbola kluba Barons/LU prezidents un žurnāla Klubs miljonāru sarakstos atrodamais Ivo Zonne ziedojis 
Ls 8000, tikpat — Latvenergo padomes priekšsēdētāja vietnieks, agrākais domnieks Romāns Mežeckis. 
TP ziedotāji kā pēc starta signāla naski kļuvuši pērn septembrī, taču arī pirms tam dažs nav skopojies ar prāvām summām. Tiesa, maksimāli atļautos Ls 10 000 vienā reizē nav atvēlējis neviens. Partijas agrākais līderis Andris Šķēle kopš pērnā gada 1.janvāra ziedojis kopumā Ls 18 500, Ventspils ostas valdes loceklis Aivars Tiesnesis — Ls 9000, agrākais Salaspils domes deputāts Vilnis Grīviņš —
Ls 9000, tikpat — arī uzņēmuma Latvijas gaisa satiksme valdes loceklis, agrākais Maksātnespējas administrācijas direktors Jānis Maršāns un TP Saeimas frakcijas biroja vadītājs, bijušais Privatizācijas aģentūras padomes loceklis Guntis Gūtmanis. 
JL ziedotāju vidū atrodami cilvēki, kuri saistīti ar šīs partijas līdera Einara Repšes privātajiem darījumiem ar zemi un namīpašumiem, — nekustamo īpašumu firmas Arco Real Estate padomes priekšsēdis Viktors Savins ziedojis Ls 10 000. Vairāk nekā Ls 10 000 atvēlējis arī Leons Jakrins, firmas Balasta Properties pārstāvis 
(Ls 9900 viņš pārskaitījis arī apvienībai Tēvzemei un brīvībai/LNNK).
Lielākie ziedojumi (no 01.01.2004. līdz 01.03.2005.)
Jaunais laiks
- Ls 10 000 + 40 + 5 Viktors Savins (Arco Real Estate valdes priekšsēdētājs)
- Ls 10 000 Leonīds Čerņaks (uzņēmējs)
- Ls 10 000 Vilis Dambiņš (Latvijas krājbankas padomes loceklis)
- Ls 9900 + 1500 Leons Jakrins (firmas Balasta Properties pārstāvis)
- Ls 8053,71 + 100 + 300 + 5 Vilis Vītols (baņķieris, miljonārs)
LSDSP 
- Ls 10 000 Ivars Ārmanis (zemnieks)
- Ls 10 000 Viesturs Cēsnieks (revidents)
- Ls 10 000 Karina Upīte (namīpašniece)
- Ls 10 000 Ilona Upīte (namīpašniece)
- Ls 10 000 SIA Alaneks (12.02.2004)
- Ls 10 000 Guntra Eizentāle (?)
- Ls 8000 Ints Zāmuels (?)
Latvijas Pirmā partija- Ls 10 000 + 10 000 Andris Ameriks (RD attīstības komitejas priekšsēdētājs)
- Ls 10 000 Grinvaldis Vēsmiņš (visticamāk, KNAB datos ir drukas kļūda un domāts Gunvaldis Vēsmiņš, LPP kandidāts Liepājā, miljonārs)
- Ls 10 000 Inese Šlesere (Saeimas deputāte)
- Ls 10 000 + 9000 + 200 + 300 Ainārs Šlesers (satiksmes ministrs)
- Ls 10 000 + 750 Aleksandrs Bašarins (Jūrmalas domes deputāts, uzņēmējs)
- Ls 10 000 Igors Sirotkins (uzņēmējs)
- Ls 10 000 Vjačeslavs Holmins (uzņēmējs)
- Ls 9500 Eduards Zavadskis (uzņēmējs, Parex bankas akcionārs)
- Ls 9000 + 2700 Vladislavs Drīksne (uzņēmējs, Parex bankas akcionārs, Daugavpils mēra amata kandidāts)
- Ls 8000 Ivo Zonne (Latvijas nami, valdes priekšsēdētājs)
- Ls 8000 Romāns Mežeckis (Latvenergo padomes priekšsēdētāja vietnieks)
Tautas partija
- Ls 10 000 Preiļu siers (05.02.2004.)
- Ls 9000 + 9500 Andris Šķēle (uzņēmējs)
- Ls 9000 Aivars Tiesnesis (Ventspils ostas valdes loceklis)
- Ls 9000 Vilnis Grīviņš (agrākais Salaspils domes deputāts)
- Ls 9000 Jānis Maršāns (Latvijas gaisa satiksmes valdes loceklis)
- Ls 9000 Guntis Gūtmanis (TP Saeimas frakcijas biroja vadītājs)
- Ls 8000 Agris Vītols (uzņēmējs)
- Ls 8000 Māris Kaijaks (Valsts nekustamie īpašumi valdes priekšsēdētājs)
Tautas saskaņas partija
- Ls 10 000 Eduards Kannītis (Ls 814,50 ziedojis arī JL) (kancelejas preču firmas Gaita vadītājs)
- Ls 10 000 Andrejs Dozorcevs (Ls 1000 + 814,50 ziedojis arī JL) (uzņēmējs)
TB/LNNK
- Ls 9900 Leons Jakrins (firmas Balasta Properties pārstāvis)
- Ls 8000 Modris Fokerots (saraksta līderis Kurzemē, mežsaimnieks)
- Ls 8000 Gatis Deksnis (uzņēmējs)
Jaunais centrs
- Ls 10 000 Aleksandrs Jakovenko (uzņēmējs)
Kurām partijām saziedots visvairāk (01.01.2004.—01.03.2005.)
- Jaunais laiks Ls 370 579,32 (plānotie pirmsvēlēšanu izdevumi Ls 169 000)
- LSDSP Ls 289 096,34 (plānotie pirmsvēlēšanu izdevumi Ls 179 840) 
- Latvijas Pirmā partija Ls 227 164,62 (plānotie pirmsvēlēšanu izdevumi Ls 141 696)
- Tautas partija Ls 226 078,27 (plānotie pirmsvēlēšanu izdevumi Ls 160 000)
Dati: KNAB

KNAB 11 partijām uzdevis atmaksāt nelikumīgi saņemtos ziedojumus
LETA  03/02/05      Veicot partiju iesniegto deklarāciju pārbaudi, Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) uzdevis 11 partijām atmaksāt ziedojumus 20 766 latu apmērā. 
	Kā liecina šodien publiskotie partiju iesniegto deklarāciju par 2003.gada finansiālo darbību pārbaužu rezultāti, 18 partijām uzlikti naudas sodi 5545 latu apmērā. Birojs pret 15 partijām iesniedzis tiesā prasības par darbības apturēšanu vai izbeigšanu. 
	Par pretlikumīgu ziedojumu pieņemšanu administratīvi ar 1000 latiem sodīta partija "Latgales gaisma", ar 125 latiem - Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija, ar 500 latiem - Latvijas Zaļā partija. 
	Par KNAB prasību savlaicīgu neizpildīšanu administratīvie sodi piemēroti Apvienotajai sociāldemokrātiskajai labklājības partijai un Latvijas Demokrātiskajai partijai. 
	Par savlaicīgi neiesniegtiem ziedojumu pārskatiem sodus saņēmuši Apvienotā sociāldemokrātiskā labklājības partija, apvienība "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK, "Jaunais laiks" (JL), "Latvijas ceļš", Sociāldemokrātu savienība un Tautas partija (TP). Visām šīm partijām piemērots 250 latu naudas sods, kuru tās arī nomaksājušas. 
	Tāpat KNAB piemērojis sodus par grāmatvedības pārkāpumiem. JL sodīts ar 1000 latiem, ko partija arī nomaksājusi, savukārt partijas "Brīvā izvēle tautu Eiropā", "Māras zeme", "Mūsu zeme" un TP uzliktos sodus nav nomaksājušas. 
	Par skaidrā naudā saņemtajiem ziedojumiem un savlaicīgi neiesniegtiem ziedojumu sarakstiem partijai "Līdztiesība" piemērots 250 latu naudas sods, kuru tā vēl nav nomaksājusi. Savukārt apvienība "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" sodīta ar 350 latu sodu par grāmatvedības pārbaudēs konstatētajiem pārkāpumiem un savlaicīgi neiesniegtiem ziedojumu sarakstiem. Arī šis sods nav samaksāts. 
	No šā gada 1.janvāra līdz 28.februārim par konstatētajiem pārkāpumiem laika posmā no 2002.gada līdz 2004.gadam sešām partijām uzdots atmaksāt ziedojumus 10 499 latu apmērā, no kuriem atmaksāti 2173 lati. 
	Par likumā noteikto prasību neizpildīšanu tiesā iesniegtas prasības pret Republikāņu partiju, Bauskas rajona Nacionālo apvienību , Progresīvo centrisko partiju, Republikas atbalstīšanas apvienību, Latviešu partiju, Sieviešu partiju, Brīvības partiju, Jauno kristīgo partiju, Reformu savienību, Apvienoto sociāldemokrātisko labklājības partiju. 
	KNAB Valsts ieņēmumu dienestam pieprasījis veikt pārbaudes par 129 personu ieņēmumu likumību. Patlaban jau sodītas 24 personas, kurām papildus aprēķināti nodokļi 289 055 latu apmērā un uzlikti naudas sodi 289 512 latu apmērā, liecina KNAB publiskotā informācija. 
	Nodrošinot finansiālās darbības deklarāciju iesniegšanas termiņa kontroli, partijām nosūtīti 18 brīdinājumi par deklarācijas iesniegšanu, 15 brīdinājumi par precizētās deklarācijas iesniegšanu un 40 brīdinājumi par zvērināta revidenta atzinuma iesniegšanu. 
	Nodrošinot Eiropas Parlamenta priekšvēlēšanu perioda izdevumu deklarāciju iesniegšanas termiņa kontroli, partijām nosūtīti deviņi brīdinājumi par deklarācijas iesniegšanu un tās precizēšanu, kā arī trīs brīdinājumi par plānoto vēlēšanu izdevumu paziņojuma iesniegšanu un precizēšanu. 
	LETA jau ziņoja, ka kopumā KNAB izvērtējis 61 partijas iesniegtās ikgadējās finansiālās darbības deklarācijas, bet saistībā ar Eiropas Parlamenta vēlēšanām - 16 partiju iesniegtās priekšvēlēšanu perioda izdevumu, kā arī vēlēšanu ieņēmumu un izdevumu deklarācijas. 

Politisko partiju skaits Latvijā turpina pieaugt
DELFI  03/02/05      Politisko partiju dibināšanas tradīcijas pirms katrām jaunajām vēlēšanām nav gājušas mazumā un, salīdzinot ar iepriekšējām pašvaldību vēlēšanām 2001.gadā, partiju skaits Latvijā pieaudzis par 15 organizācijām. 
	Pirms četriem gadiem Latvijā bija reģistrētas 47 politiskās organizācijas, dažas no tām jau ir izbeigušas darbību vai ir likvidācijas procesa, bet pēdējie Uzņēmuma reģistra dati liecina, ka šobrīd ir reģistrētas 62 aktīvas partijas. 
	Aptuveni gadu pirms iepriekšējām pašvaldību vēlēšanām dibinātas sešas jaunas partijas, pirms 8.Saeimas vēlēšanām klāt nākušas vēl astoņas, to vidū arī Saeimā iekļuvušās Zaļo un Zemnieku Savienība, Latvijas Pirmā partija un “Jaunais Laiks”, ka arī neveiksmi cietušās Sociāldemokrātu savienība un Apvienotā republikāņu partija. 
	Divas no šajā laikā dibinātām partijām – “Latvijas Brīvībai” un “Progresīvā centriskā partija” – šobrīd jau ir likvidācijas procesā, bet Brīvības partijas darbība ir apturēta. Kopumā darbību izbeigušas, apturējušas vai tiek likvidētas desmit partijas. 
	Taču partiju skaits tikai turpinājis pieaugt, nevis sarukt, jo uz nākamnedēļ gaidāmajām pašvaldību velēšanām dibinātas veselas 15 jaunas organizācijas, gan reģionālas, gan nacionālās.

Kultūrā...

Kultūra kļūst arvien digitālāka 
Anda Kļaviņa,  Diena  02/25/05     Mediju māksla ir laikmetīgās mākslas daļa, kurā pašlaik notiek aktīvākā kritiskā diskusija
Mūsdienās ir daudz tehnoloģiju, bet maz skaidri definētu vērtību. Lai izprastu savus filosofiskos pamatus un definētu nākotnes vērtības, šāgada digitālās kultūras festivāls Transmediale 05 ar nosaukumu Basics (pamati — angļu val.) bija veltīts atskatam uz to, no kā būvēta mediju māksla. 
Vēl nesen mediju māksla sevi definēja caur jaunāko elektronisko un digitālo tehnoloģiju inovatīvu lietojumu, piemēram, 90.gados meklējot jaunus komunikācijas un interaktivitātes veidus. Tagad, kad šīs tehnoloģijas kļuvušas plaši izplatītas un saprotamas, mediju māksla vairāk pievēršas tehnoloģijas sociālajai un kultūras nozīmei. Mazinoties uzsvaram uz tehnoloģiju, mediju māksla top saprotamāka kā viena no laikmetīgās mākslas izpausmēm. 
Mediju māksla ir mūsdienu īsteni politiskā māksla, jo tās rīcībā ir paši efektīgākie komunikācijas līdzekļi un tā runā par augsti tehnoloģizētas sabiedrības aktuālākajām problēmām. 
Uz sarunu par dažiem no Basics izskanējušajiem jautājumiem aicināju ilggadēju Transmediale dalībnieku Raiti Šmitu, mediju māksliniekus Signi Pucenu un Mārtiņu Ratniku no Jauno mediju kultūras centra RIXC, kā arī mediju mākslas projekta Macrolab vadītāju, mākslinieku Marko Peļhanu no Ļubļanas. 
Kas ir mediju mākslas identitātes pamatā? Kādus uzdevumus tā sev izvirzījusi?
Marko Peļhans. Vēsturiski mediju mākslas lauks attīstījies no diviem avotiem. Vispirms jau tehnoloģiju attīstība un refleksija par to lomu sabiedrībā. Piemēram, mūzikā — elektronisko mūzikas instrumentu attīstība utt. Kā šie instrumenti radās, bija ne vien saistīts ar mākslu, bet arī ar tehnoloģiju attīstību, to, cik lielu lomu sabiedrības funkcionēšanā ieguva mašīnas. Pēc Otrā pasaules kara — pirmā tehnoloģiju vadītā kara — notika paradigmu maiņa. Sākās kibernētiskā ēra. Cilvēki, kuri bija iesaistīti pirmo ieroču sistēmu koncepciju, atombumbas izstrādē, rakstīja vizionārus tekstus. Piemēram, matemātiķis Norberts Vīners. Arī mākslinieki izmēģināja šos jaunos līdzekļus radošiem mērķiem. 
Mediju mākslas pārstāvji tradicionāli ir bijuši cieši saistīti ar industriālo kompleksu — ar cilvēkiem, kuriem bijusi piekļuve tehnoloģijām. Viens no Eksperimenti mākslā un tehnoloģijā dibinātājiem Billijs Klūvers bija inženieris. Viņš strādāja Longailendā, kas tajā laikā bija mājvieta ASV aizsardzības industrijas kompānijām. Viņš strādāja kopā ar Raušenbergu un veidoja mediju mākslas augsti tehnoloģizētus projektus. Tie ir dokumentēti, bet nav iekļuvuši mediju un laikmetīgās mākslas vēsturiskajā kontekstā. 
Es gribu uzsvērt, ka mediju māksla nav atdalīta no cita veida radošajām aktivitātēm, tajā skaitā laikmetīgās mākslas. Ja paskatās mediju mākslinieku izcelsmi — viņi ir saistīti ar konceptuālo mākslu, mūziku. Sevi uzskatu arī par konceptuālu mākslinieku. Mediju māksla ir daudz hibrīdāks veidojums, nekā cilvēki domā — saistīts ar citām mākslas jomām. Atšķirība ir tikai līdzekļu izmantojumā, nevis paustajās idejās. 
Raitis Šmits. Ja salīdzina mediju mākslu ar laikmetīgo mākslu, atšķirība ir priekšstatā par telpu. Laikmetīgajā mākslā var runāt var konceptuālo telpu, mediju mākslā — par mediju jeb komunikatīvo telpu. Man tuvas ir Deivisa Duglasa agrīnās satelīta performances, kur viņš savu personisko pārdzīvojumu potenciāli translēja miljonu auditorijai, bet realitātē diez vai kāds vispār to dzirdēja. Viņš gan izsūtīja telegrammas satelītu kompānijām par iespēju uztvert šos signālus. Nezinu, vai kāds uz to reaģēja. Bet tieši šī vēlme komunicēt ir mediju mākslas iezīme.
Otrs — E-lab eksperimentējot ar interneta radio, uzzinājām par tādu mikroradio kustību Japānā 80.gados. Tajā spēcīgi savienojās sociālais un mākslinieciskais. Tieši tas raksturo mediju mākslu — sociālā un tīri mākslinieciskā cieša sintēze. 
Mārtiņš Ratniks. Mediju mākslu atšķir tikai tas, ka tehnoloģija rada sava veida estētiskās vērtības. Principiālas atšķirības starp laikmetīgo mākslu un mediju mākslu nav. Jo var jau relativizēt, apgalvojot, ka, piemēram, gleznošana arī ir tehnoloģijas veids, tikai senāks. Tādēļ rodas maldīgs priekšstats, ka jauno mediju māksla ir kaut kas tāds, kas nav bijis agrāk. Īstenībā tā ir kultūras attīstība. Tur ir daudz paralēļu ar kultūras izpausmēm, kuras mēs saucam par mākslu.
M.Ratniks. Mediju mākslas likums ir, ka tu nevari saprast šo mākslu, ja nesaproti, kā konkrētā tehnoloģija strādā. Tu vari redzēt darbu, bet, nezinot tehnoloģiju, nevari uztvert visas nozīmes. Tehnoloģija rada savas estētiskās kategorijas. Un svarīgi ir saprast ne vien tehnoloģiju, kas dara darbu pieejamu, bet arī to tehnoloģiju, kas to definē. Jābūt arī filosofiskai izpratnei.
M.Peļhans. Raitis pieminēja mikroradio kustību. Bijušajai Austrumeiropai ir citāda pieredze mediju mākslas attīstībā. Dienvidslāvijā 70.gados bija disidentu radio. Vienu no tiem sauca Radio Coca-Cola. To varēja uztvert ar īpašu mazu raidītāju, ievietotu kokakolas pudelē. Radio pārraidīja tobrīd aizliegto kapitālisma mūziku — rokenrolu. Atceros, ka es kā bērns 1976.gadā gāju uz policijas sasniegumu izstādi. Vienā stendā bija reportāža par policijas veikto izmeklējumu divu lidmašīnu aviokatastrofā, bet turpat līdzās bija stends ar konfiscēto Radio Coca-Cola. Es biju pilnībā fascinēts. 
Transmediale runāja par iespējamu mediju mākslas krīzi — par draudiem saplūst ar citiem mākslas laukiem vai arī, kas ir mazāk ticams variants, palikt geto. Tādēļ izskanēja jautājums, vai būtu nepieciešams definēt mediju mākslas robežas. Ne velti ir atgriešanās pie pamatiem, lai saprastu, kas tad īsti ir mediju māksla. Vai jūs arī saskatāt kādas krīzes pazīmes?
M.Peļhans. Pēdējā laikā ir publicēts ļoti daudz grāmatu, kas mēģina definēt mediju mākslas valodu: Kristiana Pola no Vitnija muzeja Ņujorkā ir sarakstījusi labu grāmatu par digitālo mākslu, ir publikācijas par interneta mākslas definēšanu, ir grāmata Māksla un tehnoloģija. RIXC tulko Ļeva grāmatu Jauno mediju valoda.
Definēšanas problēmas ir mūsdienu aktualitāte. 60.gados mediju māksla bija organiska laikmetīgās mākslas sastāvdaļa. Nams Džuns Paiks bija jauno mediju mākslinieks, bet viņš bija arī konceptuālists. Duglass Deivss 70.gados izdoto antoloģiju Mākslas un tehnoloģijas nākotne sāk ar vārdiem Moholy-Nagy, Kandinskis, turpina ar opārtu, kinētisko mākslu utt.
Patlaban mediju māksla piedzīvo historizācijas periodu. Tas ir nepieciešams mākslas sistēmai — veidot izstādes, arhīvus, izdot katalogus. Ar mediju mākslas sistēmu ir lielāka neskaidrība, jo visa kā ir tik daudz. Cerība to apkopot un izsecināt, kas tas ir, nepiepildās. Jo šī māksla ir pārāk saistīta ar tehnoloģiju. Piemēram, ir mākslas darbi, kas darbojas tikai noteiktā operāciju sistēmā, noteiktā pārlūkprogrammā, lai meklētu kļūdas programmatūrās un no tā veidotu mākslu. Tie ir ļoti gaistoši darbi. Savā ziņā tā ir patstāvīga performance laikā, kuru tu vari piedzīvot tikai noteiktā brīdī, vietā un kontekstā. Kaut kas līdzīgs teātrim. Un šīs gaistošās kvalitātes ir kaut kas pretējs tam, ar ko strādā mākslas sistēma — objektiem. Plūstošo mediju mākslu ir grūti nodefinēt, grūti padarīt par preci. Tā ir interpretējama daudzos kontekstos: caur tehnoloģiju, caur ideoloģiju utt. 
R.Šmits. Kas par krīzi?
Mediju māksla ilgi savu identitāti balstīja uz jaunu tehnoloģiju izpēti un to pielietojuma rašanu. Vēl nesen elitārās tehnoloģijas tagad ir kļuvušas plaši pieejamas un saprotamas. Ko mediju mākslai darīt?
S.Pucena. Jā, tas drīzāk ir ideju apsīkums. Mediju mākslinieku loks nav pārāk liels.
R.Šmits. Mākslinieki atspoguļo norises sabiedrībā. Ja runājam par krīzi mediju mākslā, jāskatās uz plašākiem procesiem. Sabiedrība patlaban diezgan labi pārzina tehnoloģijas…
M.Peļhans. Mākslai tas taču nāk par labu! Cilvēkus vairs nefascinē pati tehnoloģija, viņi meklē dziļāku jēgu. Un māksliniekiem ir jādomā vairāk. 
R.Šmits. Kad mēs sākām, moto bija: neko nedefinēt. Vēlme definēt vienmēr ir saistīta ar atzinību. Definējot to, veido produktu. Acīmredzot ir vēlme piesaistīt naudu, iegūt stāvokli. 
M.Peļhans. Mediju māksla bija arī 60.gados, bija refleksija par to. Tika radītas grāmatas, ko mūsu paaudze tikai tagad atklāj. Tur ir mēģināts definēt tās pašas problēmas, ko mūsdienās. Es drīzāk runātu par zināšanu krīzi. Krīze spējā dalīties ar zināšanām. To ir tik daudz. Mūsdienu problēma ir, ka cilvēki par maz sarunājas — dzīvo zināšanu burbulī ap viņiem. Ilgtermiņā tā ir problēma.
M.Ratniks. Varbūt tā krīze nāk no apjukuma. Mūsdienās arvien vairāk lietu var saukt par mākslu. 
Vai jums nav vēlme pelnīt ar savu mākslu? Iekļūt muzejos, galerijās? Vairāk konkurēt ar laikmetīgo mākslu?
M.Peļhans. RIXC būtība Rīgā ir radīt notikumus, kuros cilvēki var komunicēt. Tas ir radījis refleksiju. Tā jau ir tā vērtība.
R.Šmits. Mūsu pasākumu mērķis metaforiski ir sēt kreativitātes sēklu. Ne piesaistītās publikas, ne līdzekļu ziņā mēs nevaram konkurēt ar tādiem festivāliem kā Transmediale vai Ars Electronica. Arī tālākā perspektīvā mēs nepretendējam uz šādiem mērogiem. Latvijā netiek radīta nekāda tehnoloģija, tas nosaka arī auditorijas specifiku. Ar šo specifisko situāciju un ierobežotajiem līdzekļiem mēs varam veidot nelielu, bet intensīvu radošo vidi, kam ir tālākas attīstības perspektīvas. 
Lai gan sakāt, ka mediju māksla realitātē ir cieši saistīta ar laikmetīgo mākslu, Transmediale tomēr tika uzsvērta lielākas sadarbības nepieciešamība ar laikmetīgo mākslu. 
M.Peļhans. Tur, kur tam bija jānotiek, tas ir noticis. Ne velti es minēju Nam Džun Paiku. Vienmēr var izspēlēt vēstures kārti un šo diskusiju beigt. 
M.Ratniks. Man nav svarīgi teikt: tā ir mediju vai konceptuālā māksla. Mūsdienās nav nevienas laikmetīgās mākslas izstādes, kur nebūtu kāda mediju mākslas darba. Mediju mākslas izpausmes daudz spēcīgāk ietekmē tās mākslas, kuras mēs uzskatām par tradicionālām, nekā tas notiek pretēji. Kultūra kopumā kļūst arvien digitālāka.
M.Peļhans. Mediju mākslas festivālos gan nav daudz laikmetīgās mākslas. Ir daudz teorijas un filosofijas, piesaiste sabiedrībai ir daudz lielāka. 
Bet, ja jau laikmetīgā un mediju māksla ir tik cieši saistīta, glezniecība ir tāda pati tehnoloģija kā GPS (Globālās pozicionēšanas sistēma), tuvākajā nākotnē nebūs nepieciešamības pēc Transmediale.
R.Šmits. Nezinu, kā būs ar Transmediale, bet Ars Electronica pastāv jau 25 gadus.
S.Pucena. Tehnoloģiju māksla tomēr ir atdalāma no pārējā, tāpat kā laikmetīgā māksla ir nošķirta no tradicionālās. Ja jau ir krīze, tad tā drīzāk saistāma ar finansēm. Tiklīdz kāds bloks ir apdraudēts, rodas vēlme pēc biedrošanās vai atdalīšanās.
M.Peļhans. Jā, mediju māksla allaž ir bijusi laikmetīgās mākslas daļa, problēmas rada tās uzturēšana. Tā ir cieši saistīta ar tehnoloģiju — kaut ko, kas nav par brīvu. Tāpat tā ir saistīta ar intelekta vērtību. Lai radītu kādu projektu, māksliniekiem bieži jāalgo inženieri. Gleznošanas vai rakstīšanas izmaksas ir daudz mazākas.
Lai arī mediju māksla ir laikmetīgās mākslas daļa, to nevar vērtēt pēc tiem pašiem kritērijiem, pēc kuriem spriež par vizuālo mākslu, jo tad tā bieži ir zaudētāja. 
M.Peļhans. Mediju mākslas darbi ir totāli atšķirīgi no vizuālās mākslas darbiem: ar saviem likumiem, struktūru, radīšanu un uztveri. 
R.Šmits. Bet jāņem vērā Latvijas specifiskā situācija. RIXC katru gadu nevar sarīkot mediju mākslas projektu konkursu, jo to ir ļoti maz. Tādēļ tiem jāpiedalās tajos konkursos, kas ir. Tiesa, ja Latvijas vizuālās mākslas balva vērtē visu pēc kārtas, tad viņiem būtu jāsniedz kritēriji, pēc kā darbi tiek vērtēti. 
Vai tagad, kad jauno tehnoloģiju fetiša laiks ir beidzies, mediju māksla var ne tik daudz fokusēties uz tehnisko iespēju demonstrējumu, cik pievērsties sociālām, kulturālām nozīmēm? 
M.Peļhans. Tie darbi, kas tika radīti uz tehnoloģijas fascinācijas pamata, nebija sakņoti dziļākā nozīmē. Lielākā daļa labo mākslas darbu ir radīti uz refleksijas vai naratīva pamata.
R.Šmits. No mākslas sfēras, kas tehnoloģijas kultu piedzīvoja pirms dažiem gadiem, tehnoloģiju fetišs ir pārcēlies uz plašāku sabiedrību. To veicina industrija, kura ir ieinteresēta, lai cilvēks katru gadu pērk jaunu mobilo telefonu. Tādēļ mediju kultūra kā savu uzdevumu tagad drīzāk uzskata tehnoloģiju kritiku. 
M.Ratniks. Mana attieksme pret tehnoloģiju nav mainījusies, jo tā jau attīstās un interese saglabājas. Vienkārši agrāk ar to varēja uztaisīt kaut ko vienu, tagad jau — citu. Digitālā kultūra visapkārt izmaina ne vien manis kā mākslinieka, bet arī manis kā skatītāja uztveri. Paskaties, kāda bija televīzija pirms desmit gadiem un kāda tagad. 
S.Pucena. Tehnoloģijas attīstība atsaucas uz mākslas darba saturu un kvalitāti. Jauna tehnoloģija rada iespēju jaunām idejām, jauniem stāstiem. Ja tev būtu milzīga videokamera uz pleca, vienkāršs laukstrādnieks nekad nebūtu tik atklāts kā tad, ja tu filmē ar plaukstas lieluma kameru.
M.Peļhans. Mediju mākslas diskurss ir izgājis divas fāzes. Pirmā fāze bija saistīta ar utopiju, optimismu, spēcīgu anarhisma vilni. 90.gadi iezīmēja vilšanos šajā ilūzijā. Šī otrā fāze ir attālinātāka no mākslas, orientēta uz iejaukšanos sabiedrības procesos, uz politiska spēka gūšanu. Ja ierasti māksla ir liberāla, kreisi orientēta, tad pašlaik vērojama arī konservatīvu spēku koncentrācija, pēdējie trīs četri gadi iezīmējas ar blogu fenomenu. Interesanti, ka ASV visapmeklētākie ir tieši konservatīvi ievirzīti blogi. Pasaule iet uz konservatīvo galu.
Atšķirībā no arvien pasīvākās laikmetīgās mākslas mediju māksla ir politiski aktīva. 
R.Šmits. Jo tai ir līdzekļi, lai sasniegtu lielāku auditoriju, tajā pašā laikā saglabājot personisku pieeju. 
M.Peļhans. Mediju mākslā pārsvarā darbojas cilvēki ar lieliem politiskiem vēstījumiem. Personiski vēstījumi ir mazāk izplatīti.
Tehnoloģija ir varas veids. Piemēram, komunikācijas tehnoloģijas dod iespēju pārraidīt attēlu un balsi, paskatieties uz interneta džungļiem — tur ir atrodams viss, katrs var piekļūt šim varas avotam. 
R.Šmits. Tieši tādēļ nevar gluži runāt par mediju mākslas krīzi, jo mākslinieki turpina izmantot šos līdzekļus. Ja vienā brīdī pašreizējie mediji kļūs neefektīgi, šie mākslinieki vērsīsies pie citiem līdzekļiem, tad būs reāls pamats runāt par kāda medija krīzi vai stagnāciju. Piemēram, man kā māksliniekam televīzija nav pieejama, arī avīzē mans vēstījums nokļūst, tikai pateicoties tev. Bet mājaslapu uztaisīt, pierakstīties kādā blogā [dienasgrāmata internetā] vai vēstuļu kopā es varu katru mīļu brīdi un sasniegt zināmu sabiedrības daļu.
Viedokļi par mediju mākslas savdabību
Marko Peļhans
Mediju mākslinieki ir saistīti ar refleksiju par sabiedrības un tehnoloģijas attiecībām. Definēšanas problēmas ir mūsdienu aktualitāte. 60.gados mediju māksla bija organiska laikmetīgās mākslas sastāvdaļa. Ir raksturīgi to piemirst.
Raitis Šmits
Mediju mākslu raksturo darbošanās komunikācijas telpā, sociālā un tīri mākslinieciskā cieša sintēze.
Signe Pucena
Mērķi jau visiem māksliniekiem ir vienādi, izmantotie līdzekļi ir tas, kas atšķir.
Mārtiņš Ratniks
Principiālas atšķirības starp laikmetīgo mākslu un mediju mākslu nav. Mediju māksla operē ar neredzamo telpas koncepciju — tie ir mēģinājumi vizualizēt šīs neredzamās lietas. Tie jaunie vizuālie kodi, kas nāk līdz ar šiem mēģinājumiem, ir izmainījuši vizuālo kultūru.

Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/25/05     
	- Par vīriešiem. Šovakar pulksten 21.05 galerijā Erotika atklāj tekstilmākslinieces Zanes Bērziņas izstādi Par vīriešiem.
- Rotari klubu simtgade. Sestdien pulksten 11 Latvijas Universitātes Lielajā aulā sākas Rotari klubu simtgadei veltīta konference, paredzēta arī izstādes Rotari 100 – Latvijā un pasaulē atklāšana.
- Pirmizrāde. Sestdien pulksten 19 Rīgas Krievu drāmas teātrī pirmizrāde – M. Meijo, M. Ennekena lugu Mana sieva ir mele iestudējis režisors Mihails Mamedovs (Maskava), lomās Igors Kuļikovs, Marija Daņiļuka, Vadims Grosmans, Veronika Plotņikova, Tatjana Lukašenkova, Aleksandrs Poliščuks, Svetlana Šiļajeva, Gaļina Baženova, Dmitrijs Palēss.
- Laiks dejot. Pirmdien pulksten 19 Dailes teātra mazajā zālē Olgas Žitluhinas Dejas kompānijas rīkotais mūsdienu horeogrāfijas vakars Laiks dejot. Programmā fragmenti no dejas drāmas sešiem dejotājiem un diviem mūziķiem un atkal par to pašu. I daļa, kam pirmizrāde būs Mūsdienu dejas dienu – 2005 laikā 19. un 20. martā Sapņu fabrikā. Vēl vakara gaitā improvizācijas un viesi – Latvijas Kultūras akadēmijas Mūsdienu dejas horeogrāfijas nodaļas studenti.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/26/04      
- Atvērto durvju diena muzejā. Šodien pulksten 11 sākas Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja 232. gadskārtai veltīta atvērto durvju diena, kas dod iespēju ekskursijā pa muzeja ekspozīciju un izstādēm doties bez maksas. 
- Aspazijai – 140. Pirmdien Rīgas Centrālās bibliotēkas pieaugušo literatūras nodaļā tiek atklāta izstāde Ar mīlestības spārniem, kas veltīta Aspazijas 140 gadu jubilejai. Ekspozīcijā iekļauti Aspazijas darbi, grāmatas, kas izdotas pirms 60 gadiem, un rakstniecei veltītā mūsdienu literatūra, sniedzot ieskatu viņas dzīvē un daiļradē. 
- Bimini. Marta beigās un aprīļa sākumā Kinogalerijā un kinoteātrī K. Suns notiks III Starptautiskais animācijas filmu festivāls Bimini, kura laikā būs iespējas redzēt vairāk nekā 150 filmas, kas sadalītas konkursa, ārpuskonkursa, informatīvajās un retrospektīvajās skatēs. Latviešu animācijas pēdējo gadu veikums būs vērojams gan konkursa, gan ārpuskonkursa skatēs, un Latviju pārstāvēs animācijas filmu studiju Rija, Dauka, AB darbi, Kārļa Vītola filma Trofeja, kas pēdējā Arsenālā tika atzīta par Baltijas labāko animācijas filmu, kā arī Signes Baumanes filma Zobārsts.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/28/05
- Eleke Šērvics. Šodien pulksten 18.30 Gētes institūtā Rīgā vācu rakstniece Anita Kuglere lasīs fragmentus no savas grāmatas Šērvics. Ebreju SS virsnieks. Šērvics tiek uzskatīts par vienu no dīvainākajām figūrām SS vēsturē – ebrejs, SS unteršturmfīrers, koncentrācijas nometnes komandants, slepkava vai tomēr ebreju glābējs un tiesas upuris?
- Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem! Otrdien pulksten 18 Rīgas Latviešu biedrības nama Līgo zālē LU Filoloģijas fakultātes un Sabiedrības integrācijas fonda rīkots pasākums Palīdzēsim Sibīrijas latviešiem!. Ievadvārdus teiks LU Filoloģijas fakultātes dekāne Janīna Kursīte un SIF sekretariāta direktors Nils Sakss, pēc tam demonstrēs M. Zālītes un A. Lielbārža videofilmu par Timofejevkas ciema latgaliešiem. Pasākuma noslēgumā diskusija par to, kā palīdzēt Sibīrijas latviešiem.
- Afrodītes noslēpums. Trešdien pulksten 19 Vāgnera zālē koncerts Afrodītes noslēpums, kurā piedalās orķestris Rīgas kamermūziķi diriģenta Normunda Šnē vadībā. Programmā iekļauta laikmetīga mūzika kamerorķestrim, kas ļaus par sievišķības mēnesi daudzināto martu sākt ar Afrodītes un sievietes noslēpuma minēšanu.
- Jānis Akuraters. Trešdien pulksten 18 J. Akuratera muzejā rakstniekam veltīts literāri muzikāls sarīkojums Kā smarža vijoles skaņa plūst: Mūzika un Jānis Akuraters. Programmu veido dzeja, mūzika un komentāri. Piedalās Āgenskalna Valsts ģimnāzijas un E. Dārziņa mūzikas skolas audzēknes. Āgenskalna Valsts ģimnāzijas 11. klases audzēkne Anna Sergijenko izstrādājusi zinātnisko darbu literatūrā, pievēršot uzmanību skaņu, klusuma, dziesmu, mūzikas instrumentu un mūzikas terminu nozīmēm J. Akuratera dzejā un prozā. Šis vakars ir pētnieciskā darba noslēgums un rezultātu prezentācija.
KultūrziņasLīvija Dūmiņa,  NRA  03/01/05     
- L Brīvmūrniecība. Līdz svētdienai Rīgā notiek brīvmūrniecības kultūras nedēļas pasākumi. Brīvmūrniecība ir pasaulē izplatīta kustība, kurā šobrīd darbojas ap 7 miljoniem brīvmūrnieku, iestājoties par humānisma, tolerances, apgaismības un cilvēka izaugsmes un cieņas idejām. Šodien Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja Kolonnu zālē tiek atklāta izstāde Brīvmūrniecība Latvijā. Vakar un šodien, rītvakar pulksten 18 Sv. Pētera baznīcā notiks Latvijas Mūzikas akadēmijas studentu koncerts, kas veltīts komponistiem – brīvmūrniekiem. Rīt Latvijas Nacionālās bibliotēkas izstāžu zālē tiks atklāta grāmatu izstāde Brīvmūrniecība: par un pret, bet ceturtdien turpat pulksten 15 notiks Aleksandra Gīzes grāmatas Brīvmūrnieki prezentācija. Sestdien Mazajā ģildē paredzēta starptautiska konference Brīvmūrniecība mainīgajā Eiropā. Brīvmūrnieku kultūras nedēļu svētdien pulksten 15 noslēgs V. A. Mocarta opera Burvju flauta Latvijas Nacionālajā operā. 
- l Sākas gimalajiešu lāču medības. Valsts valodas centrs sadarbībā ar Impro ceļojumi izsludina akciju Noknipsē gimalajiešu lāci. Akcijas mērķis ir pievērst sabiedrības uzmanību kļūdainam latviešu valodas lietojumam publiskajā informācijā – preču marķējumā, lietošanas instrukcijās, izkārtnēs utt. Akcija notiek līdz 30. aprīlim, un aktīvākie gimalajiešu lāču iesūtītāji balvā saņems ceļojumu. KultūrziņasLīvija Dūmiņa,  NRA  03/02/05     Ilzes Arnes autorkoncerts. Ceturtdien Rīgas Latviešu biedrības Zelta zālē – Ilzes Arnes kamermūzikas koncerts. Programmā arī trīs pirmatskaņojumi: Eiridiki dziedās Baiba Berķe, pie klavierēm Ilze Arne, Promenades in praesenti – ciklu klavierēm desmit daļās – atskaņos E. Dārziņa mūzikas vidusskolas klavieru nodaļas audzēkņi. bet trīs dziesmas balsij un akordeonam izpildīs Edijs Everss un Kaspars Gulbis.
- Raimonds Pauls Valkā. Ceturtdien pulksten 19 Valkas pilsētas kultūras namā – koncerts Ielūdz Raimonds Pauls, uzstāsies arī Ance Krauze un Normunds Rutulis. Koncerta laikā tiks vākti ziedojumi jaunas mūzikas aparatūras iegādei Valkas kultūras namam.
- Runcis Francis Majoros. Piektdien pulksten 13 Raiņa un Aspazijas vasarnīcā Majoros – muzikāli poētisks uzvedums Runcis Francis. Iestudējumam režisore Ārija Liepiņa-Stūrniece izmantojusi Ulda Ausekļa dzeju, Ērika Eglīša mūziku un Lijas Jērcumas kustības, bet scenogrāfe ir Anita Znutiņa. Piedalās dzejnieks Uldis Auseklis, būs pieejams apgāda Garā pupa grāmatu galds. 
Kultūrziņas
Arno Jundze,  NRA  03/03/05- Zīmols. Vakar Saules akmenī tika prezentēta apgādā Neputns izdotā Volija Olinsa grāmata Par zīmolu. 
- Programma Kamermūzika. Šodien plkst. 11 Vāgnera zālē Latvijas koncertdirekcija informē pašvaldības pārstāvjus par programmas Kamemūzika piedāvātajām iespējām rīkot pasākumus dažādos Latvijas novados. 
- Sākas skates. Šodien sākas un līdz aprīļa vidum turpināsies IX Latvijas skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku atlases skates visā Latvijā. Kopskaitā to būs 39, bet pirmie žūrijas priekšā VEF Kultūras pilī šodien plkst. 11 stāsies aptuveni piecdesmit tautas deju kolektīvi no Rīgas Centra rajona un Kurzemes priekšpilsētas.
- Dzeja un mūzika. Sestdien plkst. 19 pasaku mājā Undīne notiks dzejas un mūzikas vakars Mēness neredzamā puse. Pasākumā piedalīsies grupas Gandrīz debesis, Metamorfoses Akustic, Baobabs, Roberts Lūsis, Inese Oša, Gaiķu Māris, Sergejs Timofejevs, Mārtiņš Links un Agnese Česnovica. Tiks dziedātas norvēģu tautasdziesmas, skanēs instrumentāla mūzika, postfolks, bardu dziesmas un jauno autoru dzeja.
Izstādes
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/28/05
- Latvijas Mākslas akadēmijas aulā apskatāma Latvijas Mākslas akadēmijas studentu glezniecības izstāde Renew. Izstādi veidojuši Glezniecības nodaļas studenti, izvēloties sev interesanta mākslinieka darbu un radot tā rimeiku. Ekspozīcijā blakus jaunā mākslinieka gleznai redzama izvēlētā mākslinieka gleznas reprodukcija, kā arī informācija par abiem gleznotājiem.
- Agijas Sūnas mākslas galerijā atklāta filozofijas doktores Tatjanas Semanes gleznu izstāde Viņa un mīlestība. Māksliniecei bijušas vairākas izstādes ASV un Pekinā, kurās eksponēti akvareļu, eļļas glezniecības un jauktā tehnikā tapuši darbi. Pagājušā gada vasaras beigās T. Semanes personālizstāde bija skatāma Siguldas Mūzikas un mākslas skolā, viņas gleznas atrodas vairākās privātās kolekcijās daudzās pasaules valstīs. 
- Rīgas galerijā no ceturtdienas skatāma gleznotājas Birutas Baumanes retrospektīvā izstāde Cirks, piedāvājot apmēram 30 cirka tēmai veltītas gleznas un atklājot šīs tēmas attīstību mākslinieces daiļradē no studiju gadiem līdz mūsdienām. Būs redzami arī pavisam jauni, pēdējā gadā tapuši darbi, kas vēl nav eksponēti citur. Biruta Baumane studējusi glezniecību Romāna Sutas studijā un Latvijas Mākslas akadēmijā – tās Glezniecības nodaļu absolvējusi 1948. gadā. Mākslinieces rokraksta veidošanā liela nozīme bijusi ne tikai gleznotāja Romāna Sutas daiļradei, bet arī franču pēcimpresionisma glezniecības tradīcijai. Biruta Baumane ir Latvijas Zinātņu akadēmijas goda biedre un Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiāte.
- Latvijas Dabas muzejā, atzīmējot tā 160 gadu jubileju, ceturtdien tiek atklāta izstāde Alternatīvais Dabas muzejs, kurā ar citādu skatu raudzīties uz dabu, cilvēku un muzeju piedāvā Latvijas Mākslas akadēmijas Keramikas, Tekstilmākslas, Metāla dizaina, Tēlniecības, Grafikas, Glezniecības un Scenogrāfijas nodaļas studenti. Attēlā viens no izstādē apskatāmajiem Agneses Rudzītes darbiem.

Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  02/28/05      
Liāna Miķelsone Auni un ārsti, Nordik, 2005
Rakstnieces Liānas Miķelsones otrais romāns. Pirmais – Pasaki Lukrēcijam... – tika izdots pirms pāris gadiem un kļuva ļoti populārs. Kā apgalvo autore, nav nekādas mānīšanās, romānā ir gan auni, gan ārsti, bet darbs vēsta par jaunu cilvēku, kam, no vienas puses, visa dzīve vēl priekšā, bet kuru, no otras puses, pirmais likteņa pārbaudījums ietriecis ar seju dubļos. Kā rīkoties šādā situācijā?
Patrīcija Skenlena Mājas mīlestībai. Tulkojusi Diāna Smilga. Kontinents, 2005
Trīs atšķirīgas sievietes Norīna, Hetere un Lorna, katra pa savam, meklē piepildījumu mīlestībai. Nevarētu teikt, ka šajā ceļā dāmām sevišķi veiktos. Ciešot sakāvi pēc sakāves, viņas meklē atbildi uz jautājumu kāpēc, varbūt pat nepamanot, ka "tas vienīgais un īstais" ir tikai sirdspuksta attālumā.
Nīls Geimens Nekadiene. Tulkojusi Ingmāra Balode. AGB, 2005
Sērijā Vēja suņa klasika izdoto romānu var salīdzināt ar... XX gadsimta nogales Alisi Aizspogulijā. Ja vien mazās un bižainās Alises vietā iedomājamies vienkāršo puisi Ričardu, bet Aizspogulijas vietā Apakšlondonu – dīvainu valstību, kas atrodas zem Londonas pamestās metro stacijās un kanalizācijas šahtās. Tipiņi, kas šo valstību apdzīvo, ir ne mazāk ķerti par veco labo Marta Zaķi.
Nikolo Ammaniti Es nebaidos. Tulkojusi Dace Meiere. Jāņa Rozes apgāds, 2005
2001. gadā Itālijā izdotais romāns kļuvis par bestselleru, bet tā autors Nikolo Ammaniti – par vienu no vadošajiem mūsdienu itāliešu rakstniekiem. Deviņgadīgais Mikele dzīvo nelielā ciematā un, līdzīgi citiem zēniem, meklē piedzīvojumus. Viņš tos arī atrod, tomēr atradums izrādās diezgan pabaiss – novārdzis zēns kādā pamastā namā.
Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  03/01/05 
Ņina Masiļūne Latvian National Cuisine. Tulkojis Kārlis Streips. Jumava, 2005
Neceriet uz izvērstu šā darba anotāciju angļu valodā, to lai sniedz grāmatas mērķauditorija – ārzemju lasītāji un tie Latvijas viesi, kas pēc neaizmirstamā piedzīvojuma Krasta ielas Lido nolēmuši pievērsties latviešu nacionālajai virtuvei. Jāpiebilst, ka darbs noformēts gana garšīgi un papildināts ar lieliskām fotogrāfijām.
Maksanss Fermīns Opijs. Tulkojusi Skaidrīte Jaunarāja, Atēna, 2005
Franču rakstnieka Maksansa Fermīna romāns vēsta par kādu angļu džentlmeni, kurš dodas uz Ķīnu, lai uzzinātu baltās tējas pagatavošanas noslēpumu. Laikam jau jāpiebilst arī tāds sīkums, ka šo noslēpumu zina tikai Ķīnas imperatori, bet ikviens svešzemnieks, kurš to uzzina, tiek sodīts ar nāvi. Par literārās kvalitātes garantiju šim darbam kalpo ne vien cildinošās atsauksmes uz grāmatas vāka, bet arī tulkotājas Skaidrītes Jaunarājas vārds, kas ir daiļrunīgāks par jebkuru komentāru.
Džeralda Darela labākais mantojums. Sastādījusi Lī Darela. Tulkojusi Linda Vītola, Nordik, 2005
Grāmata faniem un zinātājiem. Spilgtākos Džeralda Darela darbu fragmentus vienos vākos apkopojusi viņa dzīvesbiedre Lī Darela. Ar šo grāmatu izdevniecība Nordik noslēdz savdabīgo 13 Dž. Darela darbu sēriju, ko bez pārspīlējuma var nodēvēt par pazīstamā britu zoologa mūža rakstiem.
Pauls Bankovskis Eiroremonts. Valters un Rapa, 2005
Zinātāji teic, ka ar romānu Eiroremonts Pauls Bankovskis esot iegājis jaunā kvalitātē. To, kāda tā ir, vislabāk pārliecināties, izlasot pabiezo grāmatu, kas, starp citu, nav tikai romāns vien. Ja vērīgāk pavēro grāmatas vāku un pagriež to kājām gaisā, tad atklājas vēl kāds anonīms autors – Portāls, kurš piedāvā Ceļvedi.
Anita Naira Dāmu kupeja. Tulkojusi Sandra Rutmane, Atēna, 2005
Indiešu rakstnieces Anitas Nairas romāns Dāmu kupeja patiesi var tikt vērtēts kā savdabīgs kultūras fenomens, kas publicēts vairāk nekā 20 valstīs. Tā varone Akhila četrdesmit piecu gadu vecumā kādu dienu pamostas ar sajūtu, ka pienācis laiks vai nu cīnīties, vai bēgt. Kura no izvēlēm darbā tiek īstenota, iespējams noskaidrot katram pašam, bet romāns ir to vērts.
Roberts M. Pirsigs Dzens un motociklu tehniskās apkopes māksla. Vērtību izpēte. Tulkojusi Vija Stabulniece, Atēna, 2005
No romāna ar šādu nosaukumu var sagaidīt pilnīgi visu. Kāds to jau paguvis salīdzināt ar Mobiju Diku (jācer vien, ka tā nav vienīgā grāmata, ko anonīmais kritiķis lasījis). Bet visu cieņu – R. M. Pirsigs ir trīs zinātnisku grādu īpašnieks un Austrumu filozofijas speciālists, tāpēc līdzībām ar garīgi filozofisko odiseju, kas tiek izdzīvota vasaras ceļojuma laikā, ir zināms pamats.
Spēles un dančiDita Eglīte, teātra kritiķe,  NRA  03/01/05     Kamēr tantes un onkuļi varas koridoros spriež par to, vai un kādu finansējumu piešķirt gaidāmajiem skolēnu dziesmu un deju svētkiem vasarā, mazie dancotāji, kā pionieri, allaž gatavi. Tā ir viņu ikdiena: mēģinājumi, koncerti un vairākumam kolektīvu – skaistākais vainagojums – piedalīšanās dziesmu svētkos.
Februāra pēdējā svētdienā Ķīpsalas izstāžu hallē gandrīz tūkstoš jauniešu no Rīgas un Rīgas rajona bija sapulcināti uz pirmo lielo kopmēģinājumu koncertuzvedumam Spēlēju, dancoju. Pirms pieciem gadiem, iedvesmojoties no Raiņa Tota, Iļģi bija radījuši savu oriģinālmūziku. Festivālā Homo novus inscenējumā ar milzīgām lellēm un topošajiem aktieriem tā ne vienam vien skatītājam radīja neaizmirstamus iespaidus. Diemžēl šis projekts izmaksu dēļ bija vienreizējs gan tiešā, gan pārnestā nozīmē. Ar horeogrāfa Agra Daņiļēviča, režisora Uģa Brikmaņa un scenogrāfa Aigara Ozoliņa svētību Iļģu mūzikai tagad tiks dota otra dzīvība. 
Tāpat kā Iļģiem, arī jauniešu koncertuzveduma veidotājiem folklora ir bijusi tikai impulss oriģināldarbu radīšanai. Saplūdinot senākus deju rakstus ar pavisam laikmetīgām deju kustībām un pozām, Spēlēju, dancoju jauniešiem neierastā veidā ļaus izspēlēt/izdejot sen aizmirstus rituālus. 
Svētdien bija redzams, ka viņiem šīs spēles ļoti patīk. Virsvadītājs Agris Daņiļēvičs ir savējais, jo ne vien runā jauno valodā, bet tomēr ir autoritāte. Tas vienmēr ir brīnums – kā iespējams savākt kustīgu tūkstošgalvīgu bērnu masu, lai materializētu savas idejas un radītu jēgpilnu priekšnesumu! Manuprāt īsts faķīra cienīgs uzdevums. Un jāatceras, ka šie bērni un jaunieši pārstāv dzīvelīgāko savu vienaudžu daļu. Ne velti brīvajā laikā viņi dejo, nevis sēž pie datorspēlītēm. Nu jā – deju skolotājs jau esot neaizstājama laipa uz dziļāku kultūras un mākslas izpratni. Kaut gan var trāpīties arī tāds, kurš prot tikai skaitīt viens, divi, trīs, viens, divi, trīs... 
Daudz negulētu nakšu un sviedriem slacītu mēģinājumu vēl ir priekšā, kamēr Ķīpsalas hallē dziesmu un deju svētku programmā jūnija beigās būs skatāma šī deju spēle. Tomēr jau tagad skaidrs, ka tas būs svarīgs notikums gan skatītājiem, gan pašiem dejotājiem. Konkurence pieaug, nauda ne 
Anda Kļaviņa,  Diena  03/02/05    VKKF šā gada pirmais projektu konkurss liecina, ka pieaug reģionu aktivitāte.
Projektu skaits un kvalitāte pieaug, bet finansējums ne. Padomēm arvien grūtāk lemt par naudas sadalījumu," pēc pirmā Valsts kultūrkapitāla fonda (VKKF) projektu konkursa saka fonda direktors Edgars Vērpe. VKKF saņēmis 1082 projektu iesniegumus par kopējo summu 2 596 444 lati, atbalstīti 578 projekti par Ls 498 181. Pēc Vērpes teiktā, normāli būtu, ja tiktu atbalstīti 35—40% no prasītās naudas, pašlaik ar VKKF līdzekļiem var nosegt tikai nepilnus 20%. Lielākās summas tikušas korim Kamēr... — 6500 latu un Lailas Pakalniņas filmai — 8000 latu. 
Vizuālās mākslas padomes vadītājs Ojārs Pētersons stāsta, ka kopš pērnā projektu konkursa sācies īsts pieteikumu birums. Prasītā naudas summa pārsniegusi 400 tūkstošus latu, bet padomes rīcībā bijuši vien nepilni 60 tūkstoši. Īpaši atbalstīti jaunu mākslas darbu projekti. 1200 lati doti Jāņa Mitrēvica vadītajam projektam rainis.lv, ar 2000 latiem atbalstīts Rīgas galerijas iniciatīva Patentu birojs — Leonards Laganovskis, Gints Gabrāns u.c. radīs darbus ikgadējai laikmetīgās mākslas izstādei Art Moscow. 1500 lati doti Daces Džeriņas, Ditas Pences un Antas Pences projektam Dziedi līdzi!, savukārt 1500 lati — aprīlī gaidāmajai LMA vizuālās komunikācijas nodaļas studentu izstādei Arsenālā, šī izstāde starpnozaru sadaļā ieguvusi vēl 1000 latus. Pedvālē par 3000 latiem tiks realizēts cikls Nezināmais elements. Laikmetīgās mākslas centrs arī ieguvis 3000 latus izstādei Robežpārkāpēji, šo izstādi ar 900 latiem atbalstījusi arī starpnozaru padome.
"Iepriekšējā reizē atbalstījām rakstnieku radošo darbību, taču šoreiz orientējāmies uz grāmatu izdošanu", skaidro literatūras nozares komisijas vadītāja Lita Silova. 1000 lati sniegti izlases Mūsdienu krievu dzeja Latvijā un Knuta Skujenieka Rakstu 5.sējuma sagatavošanai, ar 1200 latiem atbalstīta Egona Līva rakstu kopojuma Darbi: 1966—1972 un Annas Dagdas Rakstu 2.sējuma izdošana, Kārļa Skalbes Mūža raksti 4.sējumam doti 1500 lati. H.K.Andersena jubilejas gadā atbalstīti pasākumi Rīgā un reģionos. Līdzekļi nav liegti arī vairākiem literātu izglītības projektiem: "Par mākslinieku vai mūziķi var izmācīties, bet rakstniecību nekur studēt nevar." Tādēļ 58.iesācēju autoru semināram doti 1800 lati, un rakstnieku profesionālo mācību kursiem — 2000 lati.
Līga Ulberte no teātra nozares padomes stāsta, ka šā konkursa prioritāte bija profesionālo teātru jauniestudējumi. Valmieras Drāmas teātris saņēmis 2500 latus iestudējumam Heda Gablere, Latvijas Nacionālais teātris — 1000 latus lugai Galka Motalka, Jaunais Rīgas teātris iestudējumiem Sidraba šķidrauts un Asiņainās kāzas — attiecīgi 1200 un 3000 latus. 
Atbalstīti vairāku teātru braucieni uz festivāliem. Divas Gaļinas Poliščukas izrādes būs redzamas Vācijā un Polijā: 1500 lati doti Pūt, vējiņi! izrādīšanai festivālā New countries, 1800 lati — Romeo un Džuljetas dalībai starptautiskajā Šekspīra festivālā. Valmieras teātra izrāde Aizbirušais avots par 1500 latiem dosies uz festivālu Novgorodā. Jaunā Rīgas teātra dalībai festivālā Pārsteidzošā Latvija doti 2000 lati; Krievu drāmas teātra izrādes No Vulfa Kundzes nebaidos piedalīšanās 7.starptautiskajā festivālā Tikšanās Krievijā atbalstīta ar 1000 latiem. 
Tāpat kā divos iepriekšējos konkursos, arī šoreiz filmu nozarē lielākā summa — 8000 latu — tiek Lailas Pakalniņas filmai Ūdens, ko padome sākusi atbalstīt kā interesantu projektu. Nozares padomes vadītāja Dita Rietuma saka, ka no filmas salīdzinoši pieticīgā budžeta — 40 tūkstošiem latu — VKKF līdz šim finansējis pusi. 3000 latu ticis vairākiem jau atbalstīt sāktiem animācijas filmu projektiem: Mormiška, Mammas, tēti un citi, Miega rūķi, Spēlēju, dancoju. Ar 3000 latiem atkārtoti atbalstīta arī Askolda Saulīša filma Svētku anatomija. 
D.Rietuma norāda, ka nākamā projektu konkursa nolikumā jau būs ierakstīts, ka VKKF neatbalsta pilnmetrāžas spēlfilmas. "VKKF kļuvis par ielāpu lielajiem filmu projektiem, kuriem ar Valsts kinematogrāfijas centra dotajiem līdzekļiem nepietiek. Mūsu dotā nelielā nauda šo projektu vajadzības neatrisina, nevar būt arī runa par kādas politikas realizēšanu," viņa skaidro. Tomēr arī turpmāk padome atbalstīs spēlfilmu scenāriju rakstīšanu un citus sagatavošanās darbus. Šoreiz atbalstīti divi scenāriji: Gatis Šmits un Margarita Perveņecka ieguvuši 1000 latus filmas Indoeiropa scenārijam, Elvita Ruka 600 latus darbam pie filmas Guru. Lielākas summas tikušas vairākiem kinofestivāliem. Padome ar 2000 latiem atbalstījusi Lailas Pakalniņas kataloga izdošanu, kas tiks izmantots viņas filmu retrospektīvā Infinity festivālā Itālijā. Ar 2500 latiem atbalstīta Rīgas kinomuzeja veidotā A.Burova jubilejas izstāde Sapņu salas.
Kultūras mantojuma nozares padome lielāko summu — 5000 latus — devusi Latvijas arhitektūras 2004.gada labāko darbu skatei. Padomes vadītāja Dace Čoldere stāsta, ka atbalstīti daži nopietni izstrādāti izdevniecību projekti, piemēram, Neputns saņēmis 3500 latus Jāņa Kalnača grāmatas Tēlotājas mākslas dzīve nacistu okupētajā Latvijā izdošanai. 3000 lati doti Bauskas pilsdrupu rietumu torņa konservācijai. 2000 lati — Alūksnes Jaunās pils galvenās fasādes parādes durvju restaurācijai. 
Juris Urtāns no tradicionālās kultūras komisijas stāsta, ka šoreiz daudzi projekti novirzīti speciālām mērķprogrammām, tādēļ projektu konkursā konkurence bijusi mazāka. Atbalstītas "mazas labas lietas": 800 lati doti Daugavpils apriņķa kāzu uzvedumam Jasmuižā, 1100 lati — grāmatas Praktiskā Jāņu grāmata 2.izdevumam un CD izveidei, 2500 lati — Saules dainu melodiju krājuma Saules balsis izdošanai. Atbalstītas arī gadskārtu svētku svinībām Rīgā un viscaur Latvijā. Lielākās summas kā ik reizi tikušas TV radījumiem: 5500 lati — Klēts, 5000 lati — Pierobežai. 
Kultūras starpnozares padomes vadītāja Agnese Mitiņa saka: "Latgale ceļas." Pieaug kvalitatīvu projektu skaits no šā reģiona. Tiesa, konferences, izdevumi un izglītības projekti atbalstīti ar summām, kas mazākas par 500 latiem. 
A.Miltiņa priecājas par reģionu iniciatīvām ar vietējā finansējuma piesaisti. Tā Kolkas raga pagasts ieguvis tur dzīvojošās uzņēmējas atbalstu projektam par lībiešu krasta saglabāšanu. VKKF šim vizuālās mākslas un mūzikas projektam Zils, Balts, Zaļš devis 1000 latus. Ar 1500 latiem atbalstīts kāda Iecavas ziedu salona uzvedums Puķes dejo H.K.Andersenam.
Normunda Šnē vadītā mūzikas un dejas mākslas padome lielāko summu — 3600 latus — piešķīrusi paša Šnē vadītā Rīgas Festivāla orķestra aprīlī gaidāmajam koncertam. Kora Kamēr... jubilejas pasākumi Rīgā atbalstīti ar 3500 latiem, starpnozares padome devusi arī 3000 latus filmai par kori. J.S.Baha Marka pasijas pirmatskaņojums Latvijā atbalstīts ar 3500 latiem, 3000 lati doti profesionālā dejas teātra izrādes Pagrīdes nosaukums — mīlestība gatavošanai, K.Penderecka viesošanās Latvijā atbalstīta ar 2700 latiem, 4.Introvertās mūzikas festivāls — ar 2500 latiem. 
"Šim finansējumam jātiek radošo ideju uzplaiksnījumiem," uzskata Šnē. Padome labprāt sagaidītu vairāk pētījumu projektu. Ar 1000 latiem atbalstīts Māra Kupča pētījums par Latvijas seno mūziku. Eiropas akadēmijās studējošie saņēmuši mazāk par 500 latiem.
VKKF finansējuma sadale pa nozarēm
2005/1	Iesniegto projektu skaits	Iesniegto projektu pieprasītais finansējums, Ls	Atbalstīto projektu skaits	Atbalstīto projektu finansējums, Ls	Atbalstītie projekti pret iesniegtajiem projektiem ,%	
Literatūras projekti	109	164439,1	64	51420	31,3	
Mūzikas un dejas mākslas projekti	145	367649,18	61	78555	21,4	
Teātra mākslas projekti	79	237799,36	48	40640	17,1	
Filmu mākslas projekti	60	382059	32	58124	15,2	
Vizuālās mākslas projekti	167	400661,99	74	59000	14,7	
Kultūras mantojuma projekti	152	360157,35	82	84920	19,4	
Tradicionālās kultūras projekti	107	132571,71	61	43500	32,8	
Starpnozares projekti	263 55	1107,17	156	82022	14,9	
KOPĀ	1082	2596444,86	578	498181	18,6	

Tukšuma kritika 
Anda Kļaviņa,  Diena  03/03/05     Kuratore Stella Rolliga analizēs mākslas institūciju trūkumu Latvijā.
	Kritiskas refleksijas trūkums — caurlūkojot Laikmetīgās mākslas centra (LMC) arhīvu ar dokumentētajiem mākslinieku darbiem, secina kuratore Stella Rolliga. Lai veicinātu kritisku, analītisku jeb pētniecisku pieeju mākslā, kas sociālpolitisku un, iespējams, arī mentālu īpatnību dēļ Latvijā tā arī nav attīstījusies, LMC sācis jaunu projektu: izstāžu ciklā Trajektorijas vairāki Latvijas un ārvalstu mākslas kuratori — Lentos mākslas muzeja Lincā direktore Stella Rolliga, Marija Linda, Māra Traumane un Gregors Podnars kopā ar Latvijas māksliniekiem veidos mākslas projektus, kas iekļausies institucionālisma kritikā. Tā ir saistīta ar konceptuālo mākslu un muzeju. Kad 60.gados konceptuālie mākslinieki parādīja, ka mākslai nav obligāti jābūt objektam, viņi vērsa savu kritiku pret tobrīd dominējošo mākslas institūciju — muzeju, prasot, lai arī muzejs reaģē uz pārmaiņām. Kritika vērsās pret muzeju un galeriju pārlieku lielo lomu mākslas vērtību noteikšanā, baltās rases un vīriešu dzimuma dominēšanu mākslas vidē, kuratoru lielo ietekmi u.c. Rietumu muzeju atvērtība māksliniekam un apmeklētājam ir institucionālisma kritikas sekas. 
	Tomēr gadu gaitā šī kritika ir zaudējusi savu nozīmi un pat jēgu, jo kritikas objekti padara to par pašreklāmu. Hrestomātisks ir gadījums ar Guerilla Art Action Group, kuri Vjetnamas kara laikā rīkoja asiņainus uzvedumus pret Modernās mākslas muzeja (MOMA) Ņujorkā kuratoru padomes ekonomisko saistību ar napalma ražotājiem. Drīz pēc tam MOMA direktors lūdza mākslinieku grupu par samaksu atkārtot vienu no viņu performancēm. Mākslinieki atteicās. Patlaban institucionālisma kritikas balsi Rietumeiropā, piemēram, Dānijā, Austrijā, Nīderlandē u.c., apslāpē arī konservatīvās valdības. S.Rolliga uzskata, ka tieši konservatīvisma apstākļos institucionālisma kritikai ir jābūt īpaši sīvai, lai modinātu sabiedrībā apziņu, ka muzeji ir ne vien kultūras kopēji, bet arī saistīti ar lielākiem kultūras un sociālajiem fenomeniem: nacionālismu, drošības politiku, reklāmu. 
	Latvijā šī domāšanas tradīcija nav attīstījusies. Maz ir arī institūciju, kuras kritizēt. S.Rolliga ir aicināta palīdzēt ierosināt šo redzējumu Latvijas mākslinieku prātos. Viņa atzīst, ka nebūs viegli. Projektu rezultāti dažādās vietās Rīgā būs redzami nākamā gada sākumā.
	Kā jūs savā darbībā lietojat terminu "institucionālisma kritika"?
	Ja vadāmies pēc Frankfurtes skolas uzskatiem, tad institucionālisma kritika nozīmē institūciju analīzi. Katrai mākslinieku paaudzei ir sava mākslas institūciju kritika. Termins radās 60.gados kopā ar citām sabiedrības liberalizācijas kustībām — feminismu, cilvēktiesībām u.c., kad māksla kritizēja varas struktūras. 
	Otrs spēcīgākais institucionālisma kritikas vilnis, kuram piederat arī jūs, bija XX gadsimta 90.gadu sākumā. Kas to izsauca?
	Astoņdesmitajos gados Rietumeiropa dzīvoja diezgan pārtikušu un mierīgu dzīvi. Pēkšņi visas robežas uz Austrumeiropu bija vaļā, sākās karš Dienvidslāvijā. Austrijā bija milzīgs imigrantu un bēgļu pieplūdums. Dzīve kļuva skarbāka, bet arī interesantāka. Māksla vairs nevarēja palikt savā stikla kalnā. Kritiķiem, māksliniekiem, kuratoriem bija jāstrādā ar šiem politiskajiem jautājumiem. Arī muzeji un galerijas nevarēja ignorēt jauno situāciju — tiem bija jāmainās līdzi mākslas saturam. 90.gadu sākumā es vēl biju kā apsēsta ar Ņujorkas mākslas dzīvē notiekošo, bet drīz vien nevarēju palikt vienaldzīga pret izmaiņām. Nodibināju Depot. Māksla un diskusija — neatkarīgu vietu diskusijām par laikmetīgo mākslu. 
	Vai muzeji ir ņēmuši vērā šo kritiku?
	Jā un nē. Muzeji patiesi kļuva atvērtāki, savās sienās ļāva izpausties dažādām balsīm, sadarbojās ar cita līmeņa mākslas institūcijām. Šodien es esmu mazāk optimistiska. Daudzi muzeji Eiropā atkal kļūs konservatīvāki. 2000.gadā Austrijā pie vadības nākušie politiķi no muzejiem prasa arvien lielākus apmeklējuma skaitļus, tādēļ nekas cits neatliek, kā rādīt dižos pagātnes vārdus — nekādu eksperimentu. Valdība ir liegusi finansējumu vairākām kritiski strādājošām iniciatīvām. 
	Jūs esat strādājusi pie vairākiem muzeju kritikai veltītiem projektiem, piemēram, kopā ar Hansu Ulrihu Obristu veidojāt Museum in Progress. Kādēļ nolēmāt nostāties frontes otrā pusē — kļūt par muzeja vadītāju?
	2000.gadā kā neatkarīga kuratore es Grācas muzejā rīkoju lielu izstādi. Sapratu, ka darbs ar pašu muzeju arī var būt ļoti interesants. Drīz pēc tam pieteicos vakantajai Lentos muzeja direktora vietai un 2004.gadā kļuvu par tā vadītāju. Tagad man muzejs ir jātur atvērts un elastīgs. Tas nenākas viegli. Tā ir skaista, bet "smaga" ēka. Tur ir tik daudz telpu, kas jāpiepilda!
	Man patīk rīkot arī lielas izstādes, bet ir neiespējami diskusijā ieinteresēt cilvēku pūli. Tas ir normāli, ka uz jauna mākslinieka prezentāciju atnāk 20 cilvēki, bet Lentos muzeja 250 vietu konferenču zālē tas izskatās nožēlojami. Tiesa, svētdienas programma, kur profesionāļi un auditorija diskutē par laikmetīgo mākslu, ir ļoti populāra. Lincas publika ir konservatīva. Pirms gada britu mākslinieks Darens Almonds savā projektā "savienoja" netālo Lincas cietumu ar muzeju. Daudzi apmeklētāji bija neizpratnē. Skatīsimies, kas notiks ar Floriana Valdfogela (viens no 2006.gada biennāles Manifesta kuratoriem — A.K.) vadīto izstādi Just do it! Zinātnes subversija — par mākslinieku kritisku attieksmi pret stabilām vērtībām. Izejas punkts būs Dišāna darbs ar Monai Lizai uzzīmētajām ūsām. 
	Lentos ir pilsētas muzejs. Vai valde neiebilst, ka veidojat plašai publikai netīkamas izstādes?
	Nepilna gada laikā man jau ir bijuši divi aizrādījumi, ka vajadzētu rīkot populārākas izstādes. Bet man ir vēl četri darba gadi!
	Kas jums ir padomā, veidojot projektu ar Latvijas māksliniekiem? 
	Tas nebūs viegli, jo nav jau pašu mākslas institūciju. Kad mākslinieki attīstīja institucionālisma kritiku 60.gados, viņi vērsās pret tādiem gigantiem kā Vitnija muzejs, MOMA. Latvijā nav laikmetīgās mākslas muzeja, trūkst mākslas iestāžu, kur publikai iepazīties ar laikmetīgo mākslu. Lielākā daļa sabiedrības uz tādu galeriju kā Noass neies, ja tā nebūs ar mākslu iepazinusies reprezentatīvākā izstāžu vietā. Dzirdu, ka Valsts Mākslas muzejs ir konservatīva iestāde. Pastāv milzīga tukšuma plaisa, kas stiepjas no Noasa līdz VMM — pa vidu nav mazāku mākslas institūciju un iniciatīvu. Domāju pievērsties jautājumam, kāds šeit varētu būt modernās mākslas muzejs. Koncepcija taps diskusijās ar māksliniekiem. 
	Savu priekšstatu par šejienes mākslinieku darbiem pagaidām veidoju tikai no reprodukcijām uz papīra. Ir daudz darbu, kas pievēršas patērētāju sabiedrībai, bet — es būšu skarba — man tie likās garlaicīgi. Televīzijas, reklāmas valoda — mēs zinām, kā tā darbojas, tur jau vairs nav ko analizēt, tāpat arī nez vai mēs to izmainīsim. Nav darbu, kas analizētu sabiedrības vai mākslas funkcionēšanas pamatus. 
	Tomēr Solvitas Kreses uzaicinājumu piedalīties Trajektorijās pieņēmu ar lielu azartu. Ir svarīgi strādāt ar publiku un rādīt laikmetīgo mākslu pirms muzeja tapšanas, citādi var izrādīties, ka no šīs ēkas liela labuma sabiedrībai nebūs. 
	Ko iesakāt ņemt vērā, veidojot Latvijas Laikmetīgās mākslas muzeju?
	Vienlīdz svarīgas ir gan lielas, skaistas telpas, gan mazas un tumšas. Jo tikai tā muzejs spēs aptvert to, ko piedāvā daudzveidīgā mākslas prakse. Jāatceras, ka video un filma ir integrālas mūsdienu mākslas daļas. Izšķirošs moments ir pat muzeja ieeja — tai burtiskā nozīmē jāatrodas ielas līmenī. Lentos muzeja ieeja ir nedaudz paaugstināta un nostāk no ielas: pētījums liecina, ka tieši tādēļ daudzi potenciālie apmeklētāji iet garām.

Celtniecībā...

Doma laukumu, visticamāk, no apbūves neizdosies nosargāt
Sandris Vanzovičs,  NRA  02/25/05     Rīgas domes prezidijs vakar atbalstīja Rīgas vēsturiskā centra (RVC) saglabāšanas un attīstības plāna virzīšanu izskatīšanai domes sēdē. Diemžēl izskatās, ka pašvaldībai neizdosies nosargāt no apbūves Doma laukumu.
RVC padome trešdienas vakarā tomēr atbalstīja skvēra pie Doma laukuma apbūvi. Pēc speciālistu atzinuma, jauna apbūve skvērā starp Rozena, Šķūņu un Tirgoņu ielu, kurā līdz šim vasaras sezonā darbojās alus dārzs, ir nepieciešama pilsētbūvnieciskās vides sakārtošanai. Vēsturiski ēkas šajā vietā atradušās arī līdz Otrajam pasaules karam.
Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas (VKPAI) vadītājs Juris Dambis sacīja, ka dome jau 1994. gadā pieņēmusi lēmumu par apbūves atjaunošanu vietās, kur tā bijusi līdz 1940. gadam. To paredzējis arī 1995. gada pilsētas attīstības plāns. Viņš arī informēja, ka VKPAI jau iepriekš devusi pozitīvu atzinumu par iespējamo skvēra apbūvi.
Neatkarīgā jau rakstīja, ka SIA Doma investīcijas (DI) plāno uz zemesgabaliem Tirgoņu ielā 1 un 3 būvēt viesnīcu. Ja pašvaldība šo ieceri liegtu, uzņēmēji draud ar tiesvedību, kā rezultātā dome riskētu ar vairāk nekā 10 miljonu eiro zaudējumiem. Kā informēja DI sabiedrisko attiecību konsultants Jānis Ķirpītis, uzņēmums gatavs diskutēt par plānotās celtnes apjomu, pieļaujot arī kompromisus. Ja apbūve netiktu pieļauta, DI ciestu ievērojamus zaudējumus, tāpēc arī kompānija gatava ievērot arhitektoniskās un citas prasības.
Paužot personisko viedokli, Rīgas mērs Gundars Bojārs šonedēļ atzina, ka risks tiesas ceļā zaudēt investoriem pieprasīto summu ir pārāk liels, tāpēc viņš domes sēdē acīmredzot nebalsos pret Doma laukuma apbūvi. Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētājs Andris Ameriks gan ir noskaņots kaujinieciskāk un solās joprojām palikt pie komitejas iepriekš pieņemtā lēmuma – Doma laukumā, Līvu laukumā un Bastejkalnā jauna apbūve nav pieļaujama. "Kad politiķi saka, ka kaut ko vajag būvēt, profesionāļi metas virsū kā kraukļi. Kad politiķi ieklausās sabiedrības viedoklī, tad kultūras pieminekļu sargi saka, ka būvēt tomēr var," par RVC padomes lēmumu neizpratni neslēpa A. Ameriks. "[Doma laukums] jāsaglabā esošajā veidolā, pie kura mēs visi jau esam pieraduši."
Par būvniecību pie Doma laukuma un arī citiem jautājumiem domes sēdē gaidāma smaga diskusija. Lēmumprojektam par RVC plāna apstiprināšanu pievienoti aptuveni 40 (!) priekšlikumi, par kuriem būs nepieciešams atsevišķs balsojums. Droši vien neskaidrības radīs arī RVC padomes lēmums neapstiprināt šo vecpilsētas saglabāšanas un attīstības plānu kā galīgo redakciju.
Galīgais lēmums šajā jautājumā piederēs deputātiem, un pagaidām aizkulisēs nav dzirdēts, ka pastāvētu kāda vienošanās. Tātad viss izšķirsies balsojumā.

Nekontrolē jauno ciematu tapšanu 
Jānis Ramāns, speciāli Dienai   02/26/05     Haoss privātās apbūves zemes uzskaitē un jauno projektu kontrolē apdraud topošo ciematu iemītniekus.
Pierīgā jauno ciematu projektu — gan legālu, gan nelegālu —kļūst tik daudz un tie rodas tik haotiski, ka tos nav iespējams ne uzskaitīt, ne kontrolēt. To arī neviens nedara. Iedzīvotāji, kas cerībā uz dzīvi privātmājā iegādājas zemi topošajos ciematos, var izrādīties vienīgie apbūvei sadalītās pļavas iemītnieki bez cerībām uz infrastruktūras izbūvi. Lai gan lielākā daļa zemes transformācijas rezultātā par apbūves teritoriju tapušo pļavu īpašnieki pircējiem sola topošos ciematus labiekārtot, pēc visu sadalīto jeb saparcelēto zemesgabalu pārdošanas to pārdevējiem vairs nav nekādu juridisku saistību ar projektu. Līdz ar to jautājums par gāzes pievilkšanu, ceļu ierīkošanu, elektrības ievilkšanu var gult uz jauno īpašnieku pleciem, kuri ar šādiem izdevumiem zemes iegādes brīdī nav rēķinājušies.
Ne pagastu pašvaldības un būvvaldes, ne Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrija (RAPLM) nezina, cik jauno ciematu tapis un cik top, — pat to ne, cik daudz lauksaimniecības zemju transformētas par privātās apbūves platībām ciematu tapšanai. Pēc SIA Eiroeksperts datiem, Pierīgā pagājušā gada nogalē dažādās attīstības stadijās bija 113 jaunie ciemati, no tiem tikai 19 bija izpārdoti. Salīdzinājumā ar 2003.gadu nepārdoto gruntsgabalu kopskaits palielinājies no 3500 līdz 5500. Dienas aptaujātās nekustamā īpašuma kompānijas pauž aizdomas, ka patiesībā ciematu ir daudz vairāk. Nekontrolētā ciematu tapšana un konkrētu prasību trūkums ciematu veidotājiem jau prasījis pirmos upurus — cilvēki, kuri šajos projektos iegādājas īpašumu pēc laika secina, ka reāli ir vieni pļavas vidū bez gāzes, bez ceļiem, iespējams, pat bez elektrības.
Cik šādu cilvēku ir jau pašlaik, nav precīzi zināms: nekustamo īpašumu kompānijās gan ir informācija par atsevišķiem jaunajiem īpašniekiem, kuri vērsušies ar iesniegumiem tiesībsargāšanas iestādēs, taču šie dati nekur nav apkopoti un konkrētas personas netiek izpaustas. Kā Dienu informēja Valsts policijā, ekonomikas policija februāra vidū sākusi pārbaudi par šo jautājumu un pirmie slēdzieni tiek solīti tuvāko nedēļu laikā.
"Atbildība jāuzņemas pašvaldībām, jo tas ir pagastu un pilsētu pārziņā. Pagastam ir pienākums zināt, cik ciematu top tā teritorijā, kā arī uzraudzīt šo ciematu attīstību," skaidro RAPLM komunikāciju daļas vadītājs Ansis Pūpols. RAPLM Telpiskās plānošanas departamenta direktore Ilze Kjahjare norāda: "Problēma slēpjas pašvaldību darbībā, kuras vēlas visu darīt pa savam prātam. Pašas sev izveido attīstības plānus, kas ir pretrunā ar Rīgas rajona teritorijas plānojumu, turklāt nespēj pienācīgi kontrolēt savu attīstības plānu realizāciju." 
Šeit kā spilgts piemērs kalpo Mārupes pagasta izstrādātais attīstības plāns, kurā nav norādītas īpaši vērtīgās lauksaimniecības zemes (augstas lauksaimniecības lietderības koeficienta zemes), kuru transformācija par apbūves zemēm būtu pretrunā Eiropas Savienības noteikumiem, un līdz ar to tas ir pretrunā arī ar Rīgas rajona teritorijas plānojumu. 
Kā skaidro I.Kjahjare, cilvēks, iegādājoties zemi un pirms tam pat konsultējoties pagasta būvvaldē, var nonākt situācijā, kad augstāk stāvošas instances jauniegūtajā īpašumā var liegt būvniecību un neatļaut lauksaimniecības zemes transformāciju par apbūves zemi, lai gan tai pašā laikā pagasta attīstības plāns šādu iespēju paredz. 
"Pašvaldības ir ieinteresētas izveidot pēc iespējas vairāk apbūvei paredzēto zemju platību savā teritorijā, jo tas paredz lielākus ienākumus no zemes nodokļa," norāda I.Kjahjare. Viņas teikto apliecina arī reālā situācija Mārupes būvvaldē — tā nespēj pat aptuveni nosaukt, cik jauno ciematu tapis pēdējos gados pagasta teritorijā. Būvvalde šo nespēju skaidro ar milzīgo darba apjomu — 2004.gadā apstiprināts 781 projekts, iesniegti 487 jauni būvniecības pieteikumi un izsniegtas 370 būvatļaujas. Būtībā neesot iespējams katram attīstītgribētājam izstāvēt klāt, lai gan būvvalde cenšoties neapstiprināt ciematu projektus, kuros nav paredzēta infrastruktūras izveide. Turklāt infrastruktūras izveidi paredz arī pagasta būvnoteikumi, skaidro būvvaldē. 
Arī Babītes pagastā, kas ir viena no populārākajām jauno ciematu veidošanas teritorijām, cenšas neapstiprināt ciematu projektus, ja tajos nav paredzēta infrastruktūras izveide. Tomēr, kā atzīst gan Mārupes, gan Babītes būvvaldēs, problēmas rodas ar nesakārtoto likumdošanu šajā jautājumā. Šeit atbildība esot jāuzņemas RAPLM. Nekādu vienotu likumu vai noteikumu ciematu attīstītājiem pagaidām nav, pašvaldības var izlīdzēties ar saviem būvnoteikumiem, tomēr tajos nevar noteikt, kādā kārtībā būvdarbi būtu jāveic un kurā brīdī attīstītājs drīkst veikt ciemata izpārdošanu. 
Pašvaldība, lai izvairītos no neveiksmīgiem ciematu projektiem, drīkst noteikt, ka projektā jāiekļauj ceļu izbūve, gāzes pievilkšana, kanalizācijas izveide utt., bet nav iespējams noteikt, kādā secībā šie darbi jāveic. Līdz ar to rodas situācija, ka ciemata attīstītājs savā projektā ir paredzējis visas nepieciešamās infrastruktūras izveidi, bet, tikko zeme transformēta par apbūves zemi un sadalīta jeb parcelēta atsevišķos apbūves gabalos, to pārdod, un infrastruktūras izveide paliek uz jauno īpašnieku pleciem, kuri ar šādu pavērsienu ir neapmierināti un nereti atsakās piedalīties infrastruktūras izveidē, skaidro Babītes pagasta būvinspektors Juris Putniņš. Pavisam cita situācija ir ar jau pasen iesāktiem, apstiprinātiem un neveiksmīgiem ciematu projektiem, jo to attīstītājus nekādi nevar piespiest izveidot infrastruktūru, — šis darbs jāuzņemas pašvaldībai, piebilst J.Putniņš.
Arī RAPLM pārstāve I.Kjahjare atzīst, ka nepieciešams ar likumu un speciāliem noteikumiem paredzēt, kādā kārtībā ciematu attīstītājiem jārealizē savi projekti. Šobrīd notiekot šādu noteikumu iestrāde likumdošanā, tomēr ar noteikumiem vien ir par maz, ja pašvaldības pašas neievēro jau esošo Rīgas rajona teritorijas plānojumu.

Apstiprināts Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības plānsLETA  03/01/05     Rīgas dome otrdien apstiprināja Rīgas vēsturiskā centra (RVC) saglabāšanas un attīstības plāna pašreizējo redakciju par galīgo redakciju. 
Pirms galīgās plāna apstiprināšanas savu atzinumu par to vēl jāsniedz Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijai. 
Rīgas domes deputāti lēma arī par vairākiem precizējumiem plāna galīgajā redakcijā. Tika nolemts, ka apbūve netiks pieļauta skvērā pie Doma laukuma un Līvu laukumā, taču uz Alberta laukumu šādi ierobežojumi netiks noteikti. 
Precizējumi paredz, ka plānam būs pievienota tematiska karte par RVC ēku kultūrvēsturisko vērtību. Plānam būs arī pievienots kartogrāfiskais materiāls, kurā tiks attēlotas ēkas, kuru vecums nepārsniedz 25 gadus. 
Tika atbalstīts arī precizējums, kas paredz, ka strīdus situācijā atkāpes no plāna izskatīs Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības padome un precizēs ar Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā un Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijā (VKPAI). 
Plānu paredzēts papildināt ar priekšlikumu, kas paredz, ka autotransporta skaita samazināšanai Rīgas centrā publiskiem objektiem nepieciešamo autostāvvietu skaits nedrīkstēs pārsniegt 30% no normatīvos paredzētā. 
Paredzēts arī izvērtēt maršruta taksometra galapunkta izveidošanas iespēju rekonstruējamajā skvērā Akadēmijas laukumā un tā apkārtnē. 
Plāna teritorijas izmantošanas un apbūves noteikumus paredzēts papildināt ar punktu, kas paredz, ka ielas fasāžu kompozīcijā kā fasādes materiālus būs ieteicams lietot vidē iederīgus materiālus - cēlapmetumu, dabīgo akmeni un koku. 
Plānā paredzēts arī veikt precizējumu, kas paredz, ka teritorijā, kur atrodas "Skonto" halles angārs, tiks mainīta atļautā izmantošana no "daudzfunkcionālā centra" uz "centru apbūvi". Kā iepriekš deputātiem skaidroja Pilsētas attīstības departamenta speciālisti, teritorijas atļautas izmantošanas maiņa šajā gadījumā paver plašākās iespējas zemesgabala izmantošanai, piemēram, paredzot šeit daudzdzīvokļu dzīvojamo māju būvniecību. 
Nebalsot par RVC saglabāšanas un attīstības plāna pašreizējo redakciju kā galīgo otrdien aicināja apvienības "Tēvzemei un brīvībai/LNNK" (TB/LNNK) deputāti. 
Kā uzskata TB/LNNK pārstāvji, apstiprinot šo plāna redakciju par galīgo, tiek pārkāpts RVC saglabāšanas un aizsardzības likums, kurā noteikts, ka plānā jābūt iestrādātam arī RVC aizsardzības zonas saglabāšanas un attīstības plānam, kā arī pret to nedrīkst būt iebildumu Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijai (VKPAI). 
Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētājs Andris Ameriks (LPP) savukārt norādīja, ka VKPAI atzinumā par RVC plānu norādījusi, ka to saskaņo, bet pēc tam minējusi vairākas iebildes, no kurām viena bija par RVC aizsardzības zonas plāna trūkumu. 
Rīgas domes Pilsētplānošanas pārvaldes vadītājs Pēteris Strancis pārmetumu par RVC saglabāšanas un aizsardzības likuma pārkāpšanu noraidīja un skaidroja, ka RVC aizsardzības zonas plānojumu paredzēts iestrādāt Rīgas attīstības plānā 2006.-2018.gadam. 
RVC saglabāšanas un attīstības plānā nozīmīgākās un aizsargājamās kultūrvēsturiskās vērtības ir Vecrīgas panorāma un siluets, Vecrīgas ielu pilsētbūvnieciskās kompozīcijas tradīcija, 17.-19.gadsimta Vecrīgas gludais apmetums, kas ir raksturīga Rīgas ēku apdare, kanāls, parki un dārzi tā krastos, jūgendstila ēkas, 18.-20.gadsimta koka apbūves elementi, Rīgas pils, Alberta iela, Rīgas Centrāltirgū saglabātie dirižabļu angāri, Rīgas sarkanie spīķeri, Latvijas Zinātņu akadēmijas augstceltne, Rīgas 1.slimnīca. 
Plāns paredz noteikt neapbūvējamas sabiedriski atzītas publiskās ārtelpas, piemēram skvēru pie Dailes teātra un Bastejkalnu. 
Noteiktas arī atsevišķas salīdzinoši jaunās būves, kurām nosakāms konkrēts izmantošanas termiņš, un pēc termiņa beigām tās jānojauc, piemēram, "Stockmann" centrs, Zemkopības ministrijas ēka un viesnīca "Latvija". 
RVC saglabāšanas un attīstības plāna galīgajā redakcijā saglabāta iecere pārveidot Akmens tiltu par gājēju tiltu. Transporta plūsmu gar Daugavu no Dzelzceļa līdz Vanšu tiltam paredz novirzīt tunelī. Starp Akmens un Vanšu tiltu paredzēts izveidot laukumu, kurš tiktu atvēlēts svētku rīkošanai, gājēju un velosipēdistu kustībai. 
Plānots izveidot arī vairākas pazemes autostāvvietas, piemēram, zem 13.janvāra ielas. 
Top jauna studentu viesnīca
Elīna Lidere,  NRA  03/02/05     Līdz 2006. gadam Rīgā, Maskavas priekšpilsētā, kādreizējās Rīgas Aviācijas universitātes dienesta viesnīcas vietā iecerēta moderna viesnīca Metro Latvijas Universitātes (LU) studentiem.
Pēc Rīgas Aviācijas universitātes likvidācijas deviņdesmito gadu beigās dienesta viesnīca Rēznas ielā 10/1 tika nodota LU valdījumā, bet nav apdzīvota vairāk nekā piecus gadus. Tagad SIA Vertekss to ir iecerējis pārbūvēt, lai viesnīca šķistu interesanta tiem studentiem, kuri īrē dzīvokļus. Galvenā mērķauditorija esot studenti ar ienākumiem, sākot no 130 latiem mēnesī un kuri šobrīd īrē dzīvokli, taču vēlas dzīvot tuvāk citiem studentiem.
Jaunajā viesnīcā būšot vienvietīgas, divvietīgas un trīsvietīgas istabas. Paredzēts, ka numura mēneša cena svārstīsies no 28 līdz 65 latiem. Lētākajā varianta tā būs dzīvošana trijatā 18 kvadrātmetru istabā, bet maksājot vairāk 11 kvadrātmetru istabā varēs dzīvot viens pats. Kopumā jaunajā deviņu stāvu viesnīcā būšot 188 numuri ar 404 gultasvietām.
Visi numuri būšot mēbelēti un ar televizoru un radio. Viesnīcā būšot arī bezmaksas interneta zāle; būs arī apsardze. Par papildu samaksu studenti varēs izmantot internetu istabiņā un kabeļtelevīziju, īrēt sadzīves tehniku, izmantot sporta centru, kā arī mazgāt veļu un pat nolīgt uzkopējus. Tur būšot arī veikals un kafejnīca; interesenti varēs apmeklēt arī solāriju. 
Paredzēts, ka pēdējā stāvā ir ideja, ka varētu ierīkot istabas vieslektoriem. Savukārt pirmais stāvs un pagrabstāvs būs paredzēts dažāda veida pakalpojumiem un administrācijas telpām. 
Pašreiz LU studenti par dienesta viesnīcu maksā 7 līdz 15 latu no personas. Pēc SIA Vertekss iecerēm, nākamā gada janvārī šī viesnīca jau varētu sākt darbību. LU rektors Ivars Lācis žurnālistiem solīja, ka īres maksa netiks strauji kāpināta. Pirmajos četros gados tā saglabāšoties nemainīga, un iespējami īres maksas paaugstinājumi būšot paredzēti ar universitāti noslēgtajā līgumā. LU kopumā ir astoņas kopmītnes, kurās dzīvot gribētu aptuveni pusotru reizi vairāk studentu, nekā ir iespējams. 
LU nodevusi šo ēku SIA Vertekss lietošanā uz divdesmit gadiem. Uzņēmums plāno viesnīcas rekonstrukcijā un labiekārtošanā ieguldīt 1,3 miljonus latu.
Kaislības ap Ķīpsalas apbūviElīna Lidere,  NRA  03/02/05     Galvenā diskusija ir par to, cik daudz un cik lielus debesskrāpjus būvēt
Pašlaik turpinās aktīvas diskusijas par Ķīpsalas un arī tās tuvākās apkaimes arhitektūras attīstību nākotnē. Rīgas domē tagad tiek lemts par grozījumiem detaļplānojumos, kuri ietekmēs to, cik augstas un cik lielā blīvumā šajā rajonā drīkstēs celt ēkas.
Iepriekš vairākās vietās Ķīpsalā par debesskrāpju celšanu nevarēja būt ne runas, toties tagad, izstrādājot izmaiņas detaļplānojumā, ir iespēja Rīgas domniekus pierunāt savu nostāju mainīt. Kā Neatkarīgajai pastāstīja Latio direktors Edgars Šīns, savulaik Latio piederējis zemes gabals pie autobusu un trolejbusu pieturas Ķīpsalā (no centra puses braucot pa Vanšu tiltu, labajā pusē). Kad kompānija toreiz interesējusies par iespējamo apbūvi, domē kategoriski esot pateikts, ka augstāk par trīsstāvu ēku tur būvēt nedrīkstot. Taču tagad, kad īsi pirms vēlēšanām tiek diskutēts par Ķīpsalas detaļplāna grozījumiem, tiek runāts jau par 22 stāvu ēku šajā vietā, teica E. Šīns. 
Sabiedriskajai apriešanai ir izdoti divi Ķīpsalas detaļplānojuma varianti. Vienā gandrīz visa brīvā teritorija ir paredzēta apbūvei. Šis variants ir balstīts uz Ķīpsalas attīstības vīziju, kas teritorijā starp Ķīpsalas un K. Valdemāra ielu paredz modernu daudzstāvu ēku apbūvi, kur ēkas varētu slieties līdz 45 stāvu augstumā. Otrajā variantā vairāk tomēr ir paredzēta kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana – starp Ķīpsalas un K. Valdemāra ielu apbūve būtu pieļaujama tikai 2–3 stāvu līmenī.
Izstrādātais detaļplānojums paredz arī jaunu transporta risinājumu Ķīpsalas teritorijā. Tiek piedāvāts brauktuves daļu starp Vanšu tiltu un Zunda kanālu pārcelt uz estakādes, savienot Ķīpsalas ielu un Balasta dambi, veidojot divlīmeņu krustojumu.
Pēc Rīgas domes Pilsētas attīstības departamenta direktors Viļņa Štrama teiktā, darījumu un pakalpojumu funkciju daļu varētu pārcelt uz Ķīpsalu; tādējādi tiktu atslogots ekonomisko aktivitāšu ziņā pārblīvētais Rīgas vēsturiskais centrs. 
Kā uzsvēra E. Šīns – viņš ir arī Latvijas Nekustamo īpašumu darījumu asociācijas prezidents –, Ķīpsalā zeme varētu būt pati dārgākā Rīgā, un droši vien nekā lētāka kā 1000 eiro par kvadrātmetru drīz vien nebūs. Zemes vērtība ir atkarīga no apbūves blīvuma, tāpēc to īpašnieki ir īpaši ieinteresēti, lai attīstības plāns tiktu mainīts tā, ka varētu būvēt pēc iespējas vairāk un augstāk.
Citādā ziņā...

Ko latvieši vēlējās panākt
Arno Jundze  02/26/05      Piektā gada nebūtu bez jaunlatviešu kultūrnacionālisma.
Ceturtdien Melngalvju namā notika profesores Ilgas Apines grāmatas 1905.-1907. gada revolūcija Latvijā un latviešu sociāldemokrāti atvēršanas svētki.
Šāda grāmata nenoliedzami bija vajadzīga – situācijā, kad par 1905. gada revolūciju varējām lasīt pamatā no padomju laikos tapušām grāmatām tipiski padomiskā interpretācijā. Vadoties no tās, visa notikušā cēloņi un lauri tika piedēvēti marksisma teorijām to ļeņiniskajā interpretācijā, kas nepārprotami degradēja tautas revolūcijas patieso būtību. Atzinīgi vērtējams arī tas, ka 1905. gada revolūcijas simt gadu piemiņas pasākumi nav beigušies ar Latvijas Rakstnieku savienības un Rīgas domes kopīgo janvāra akciju. Tie turpinās un attīstās dokumentos, kuriem, cerams, būs paliekoša nozīme, lai gadsimtu senie notikumi tautas apziņā nogultos bez ideoloģiskiem noslāņojumiem, jo 1905. gada janvāris latviešiem nav mazāk svarīgs kā Francijai Bastīlijas ieņemšanas diena vai Amerikas Savienotajām Valstīm – Neatkarības diena. 
Pieredzējusi pētniece, habilitētā vēstures zinātnes doktore Ilga Apine 1905.–1907. gada revolūcijas notikumus skata loģiskajā un likumsakarīgajā pēctecības kontekstā (ar šodienas acīm raugoties, var šķist bezgala dīvaini, ka padomju interpretācijai pietrūka tieši šī pēctecības aspekta). Latviešu pirmā patstāvīgās apziņas izpausme, mēģinot nokratīt reāli pastāvošo divkāršo jūgu (tas nav padomju historiogrāfijas izdomāts termins, jo latvieši gan kultūrā, gan saimnieciskajā dzīvē izjuta kā krievu, tā vācu masīvu spiedienu) nebija pēkšņs vai spontāns akts. Revolūcija nav iedomājama bez jaunlatviešu piedāvātā "kultūrnacionālisma", Rīgas Latviešu biedrības iniciētajām aktivitātēm, kas ar lokālo Latviešu biedrību tīklu aptvēra visu Latviju, bez pilsētas strādnieku slāņa veidošanās un intelektuāļu aktivitātēm. 
Atverot jaunizdoto grāmatu, Ilga Apine savā uzrunā nosauca, viņasprāt, svarīgāko un pirmreizīgāko revolūcijas notikumos. "1905. gads ir svarīgs ar to, ka latviešu tauta pirmo reizi savas pastāvēšanas vēsturē piesaka sevi kā politisks spēks [..] Tauta pārsteidz pasauli ar savu ārkārtējo vienotību – tik vienoti latvieši ir varbūt vēl trešās atmodas laikā. Lauki cēlās vienlaikus ar pilsētām, revolūcijas krasākās izpausmes notika tieši laukos." Vēl pie būtiskākajām Piektā gada izpausmēm autore min sieviešu aktivitātes un latviešiem raksturīgās dziedāšanas tradīcijas, kas laikam gan mūsu tautu pavada visās revolūcijās.
Kā jau tas minēts grāmatas nosaukumā (un kā tas arī bija patiesībā), liela nozīme revolūcijas notikumos bija latviešu sociāldemokrātijas kustībai. Ja pārlūkojam ar 1905. gada revolūciju saistīto kultūras darbinieku biogrāfijas (Aspazija, Rainis, J. Akuraters, K. Skalbe, M. Valters, A. Austriņš) viņi visi, neraugoties uz dzīves tālākajām gaitām, vairāk vai mazāk bijuši saistīti ar šo kustību. Nevar noliegt, ka sociāldemokrātu revolucionārās aktivitātes bija svarīgas gan pašā partijas iekšējās attīstības gaitā, gan arī Latvijas politiskajos procesos. Šī iemesla dēļ autores mēģinājums saistīt revolūciju ar sociāldemokrātiem – vecāko Latvijas politisko spēku – nav kādas konjunktūras pasūtījuma īstenošana, bet ir dabiska lietu kārtība. 
Tas, protams, būtu pārspīlējums apgalvot, ka līdz ar grāmatas 1905.–1907. gada revolūcija Latvijā un Latviešu sociāldemokrāti izdošanu "Rīga ir uzcelta". 1905. gada notikumu izpētei jāturpinās, un šajā virzienā darāmā pietiks vēl daudziem autoriem. Vēsturnieku pētījumu lielā priekšrocība ir tā, ka atšķirībā no citu nozaru speciālistu interpretācijām viņu darbos dominē fakti, personu rādītāji, izmantoto avotu saraksti un fotomateriāli. Līdz ar to I. Apines grāmatai ir lieliska iespēja kļūt par labvēlīgu augsni nākamajiem darbiem, kas veltīti konkrētām personībām un notikumiem.

Maks jāsargā pašam jeb kur Rīgā zog visvairāk
Jānis Āboltiņš, Rīgas Balss  02/28/05     RB sāk akciju, lai noskaidrotu bīstamākās pilsētas vietas, un aicina lasītājus ziņot par tām. Policijas darba pieredze liecina, ka visvairāk jāuzmanās Rīgas centrā, Maskavas forštatē, kā arī Bolderājā un Daugavgrīvā, bet visdrošāk no laupītājiem un zagļiem var justies Mežciemā un Ziemeļu rajonā. Par to intervijā RB stāsta Rīgas Kriminālpolicijas pārvaldes priekšnieka vietnieks Andrejs Grišins. 
– Aizvadītajā nedēļā organizācijas "Glābiet bērnus" vadītāja Inguna Ebela RB sacīja, ka bērnus vienus naktī uz ielas labāk nelaist. Vai tiešām Rīga ir tik bīstama pilsēta? 
– Attīstoties tehnoloģijām, rodas arvien jauni noziegumu veidi. Hakeri, laupīšanas un viltus trauksmes pa telefonu. Nāk klāt jauni noziegumu motīvi, kas agrāk nebija vērojami, tāpēc ir grūti salīdzināt. Taču zādzību skaits no dzīvokļiem samazinās, automašīnu zādzību skaits samazinās. Vairāk zog no automašīnām, un tas nozīmē, ka noziedznieku kvalifikācija krītas. Apzagt automašīnu ir vieglāk nekā uzlauzt un apzagt dzīvokli vai nozagt pašu automašīnu. Vairākus gadus Rīgā samazinās laupīšanu skaits. Gadu mijā tika aizturētas vairākas noziedznieku grupas, un uzreiz bija manāms, ka samazinās automašīnu zādzības. Daudz zog no tirdzniecības vietām. No pašapkalpošanās veikaliem nes ārā bulciņas, zeķbikses, parfimēriju, visu ko. Kabatzādzības notiek apmēram tikpat daudz, cik pērn. 
– Kuros rajonos visbiežāk notiek laupīšanas un zādzības, un kurus var uzskatīt par drošākajiem? 
– Laupīšanas visvairāk notiek Rīgas centra rajonā, Latgales priekšpilsētā un Maskavas forštatē, kā arī Kurzemes rajonā: Bolderājā, Daugavgrīvā un Imantā. Centra rajonā bīstamas ir Lienes, Avotu, Jāņa Asara iela un Grīziņkalna rajons. Nedaudz mazāk laupa Ķengaragā un Pļavniekos. Nakts vidū es neieteiktu ņemt naudu no bankomāta. Kabatzādzības ir populāras Centrāltirgū un sabiedriskajā transportā, galvenokārt Brīvības ielas posmā no Katedrāles līdz Tallinas ielai. Kabatzagļi darbojas arī Vecrīgā, jo tur mēdz būt vairāk ārzemnieku un naudīgu cilvēku. Dārgos veikalos kabatzagļi novēro upuri un pie izejas mēdz izveidot "mākslīgo sastrēgumu", kur zādzība arī tiek izdarīta. Zādzības no automašīnām pārsvarā notiek Rīgas centrālajā daļā, bet naktīs zog arī mikrorajonos, īpaši, ja mašīnas nav atstātas autostāvvietās, bet zem namu logiem. Dzīvokļu zādzības vairāk notiek Imantā, Daugavgrīvā, Ķengaragā, Pļavniekos un Purvciemā. Salīdzinoši mierīgāki rajoni ir Mežciems un Ziemeļu rajons. 
– Vai šajos bīstamajos rajonos policija strādā pastiprināti? 
– Nepārtraukti notiek situācijas analīze. Dzīvē viss mainās, nekas nestāv uz vietas, arī noziedzība. Piemēram, ja kādā vietā arvien biežāk sāk parādīties kāds noziegumu veids, tā tiek iekļauta patruļas maršrutos, patruļniekiem tiek ziņotas noziedznieku pazīmes, rādītas fotogrāfijas. Viņi nestaigā vienkārši pa tukšo. Daudzi cilvēki uzskata, ka noziedzniekus aiztur un palaiž uz brīvām kājām. Jāņem vērā fakts, ka mēs esam iesaistījušies Eiropas Savienībā, un atbilstoši dažādām konvencijām uz mantiskiem noziegumiem jāskatās liberālāk. Bargākie sodi tiek vērsti pret vardarbīgiem noziegumiem – laupīšanām, slepkavībām, smagiem miesas bojājumiem. Ja cilvēks zaudē mantu, tā ir atjaunojama. Tiek uzskatīts, ka nozagtā nauda nav tā vērta, lai noziedzniekam liegtu cilvēka tiesības uzturēt ģimeni un audzināt bērnus. 
– Vai arī Latvijas likumdošana nerada problēmas noziedznieku aizturēšanā? 
– Tādas ir. Piemēram, zādzība apjomā līdz 50 minimālajām mēnešalgām tiek uzskatīta par smagāku noziegumu nekā automašīnas zādzība. Tas nozīmē, ka mašīnas stikla izsišana un 50 latu vērtas magnetolas izņemšana tiek uzskatīta par smagu noziegumu, bet visas mašīnas aizdzīšana – ne. Problēmas ir arī ar kabatzagļiem. Viņu upuri parasti ir pensionāri, kam nav līdzi vairāk par vienu minimālo mēnešalgu. Līdz ar to šāda zādzība pat netiek uzskatīta par noziegumu, bet par kriminālpārkāpumu. Bargākais sods par to ir brīvības atņemšana līdz diviem gadiem, taču šajā pantā paredzēts arī piespiedu darbs vai naudas sods. Tiesas parasti nekad nepiespriež viņiem reālu brīvības atņemšanu, tādēļ jārēķinās, ka šie cilvēki netiek izolēti un atgriežas kopējā vidē. Tāpēc lielāka uzmanība jāpievērš profilaksei. Saprātīgi uzvedoties, ikviens sevi var gandrīz par 100% pasargāt no kabatzādzībām, līdzīgi ir ar zādzībām no dzīvokļiem un automašīnas nozagšanu. Grūtāk ir cīnīties pret zādzībām no automašīnām – ja brutāli izsit stiklu, tur neko nevar darīt. 
Der zināt! 
Ielas, kurās 2004. gadā izdarīts vairāk par 100 noziedzīgiem nodarījumiem: 
A. Čaka 267
A. Deglava 304
A. Saharova 353
Anniņmuižas bulvāris 167
Artilērijas 107
Aspazijas bulvāris 132
Audēju 226
Avotu 153
Āzenes 166
Bauskas 152
Baznīcas 104
Biķernieku 127
Brīvības 1060
Bruņinieku 209
Centrāltirgus 246
Dammes 154
Daugavgrīvas 166
Dzelzavas 195
Dzirciema 229
Dzirnavu 267
Elizabetes 150
Ģertrūdes 256
Grēcinieku 101
Gogoļa 137
Ieriķu 160
Ilūkstes 221
13. janvāra 214
Jūrmalas gatve 143
Kalnciema 190
Katrīnas 105
Kaļķu 141
K. Barona 392
K. Valdemāra 314
Krasta 249
Kurzemes prospekts 300
Lāčplēša 222
Lokomotīves 143
Lubānas 246
Marijas 121
Maskavas 1275
Matīsa 288
Mazā Nometņu 100
Mārupes 114
Merķeļa 182
Mūkusalas 110
11. novembra krastmala 157
Nīcgales 108
Nometņu 145
Ozolciema 154
Pērnavas 133
Pērses 101
Prāgas 213
Prūšu 167
Ropažu 118
Salaspils 114
Slokas 333
Stabu 278
Tallinas 147
Tērbatas 262
Valdeķu 301
Vienības gatve 158
Zentenes 138
Citas ielas 11 969. 

Uguns noposta "Ādažu čipšu" ražotni 
LETA  03/01/05     Šovakar izcēlies paaugstinātas bīstamības ugunsgrēks "Latfood" piederošajā "Ādažu čipšu" ražotnē Rīgas rajona Ādažu pagasta Jaunkūlās, faktiski pilnībā nopostot uzņēmuma ražotni. Cilvēki ugunsnelaimē nav cietuši.
Kā aģentūra LETA uzzināja Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienestā (VUGD), ugunsgrēka dzēšanu sāka VUGD Ādažu brigāde, taču vēlāk tika pieprasīti papildspēki no Rīgas. Liesmas uzņēmumā izplatījās aptuveni 2000 kvadrātmetru platībā.
Uzņēmuma sabiedrisko attiecību pārstāve Rita Voronkova aģentūrai LETA stāstīja, ka dūmi uzņēmumā pamanīti ap plkst.20. Sākotnēji aptuveni 40 minūtes liesmas centusies apslāpēt vietējā ugunsdzēsēju brigādei, līdz izsaukti papildspēki.
Uzņēmuma pārstāve izteicās, ka, iespējams, mazo dzēšanas jaudu dēļ uguns no trešā stāva telpām pārmetusies uz jumtu, pēc tam dramatiski izplešoties.
Uguns ir apņēmusi "Latfood" trīs stāvu ēku, kuras pirmajā stāvā bija ražošanas telpas, otrajā stāvā - biroja telpas un atsevišķas noliktavas, bet trešajā stāvā - arhīvs un laboratorijas.
VUGD priekšnieka vietnieks Ainars Pencis aģentūrai LETA pastāstīja, ka ugunsdzēsēji ir ierobežojuši liesmu izplatību, bet degšanas platību samazināt ir ļoti sarežģīti un tas pat var apdraudēt glābēju dzīvības. Glābšanas darbi turpināsies vēl vairākas stundas.
Īpaši tika sargātas divas eļļas tvertnes, kas atradās ēkas otrajā stāvā, bet pašlaik ir nogādātas drošībā. Glābēji atzina, - ja uguns piekļūtu arī tām, varēja notikt postošs sprādziens.
Pencis pastāstīja, ka lielā karstuma dēļ deformējas ēkas konstrukcijas un tā vietām brūk. Lai arī no liesmām ir izdevies pasargāt uzņēmuma administratīvo korpusu, varot teikt, ka ražošanas un noliktavu telpas ir pilnībā nopostītas.
Glābšanas darba laikā uzņēmums paša spēkiem centās no ēkas evakuēt iespējami daudz ražošanas tehnikas un gatavo produkciju.
Ugunsgrēka izcelšanās brīdī ēkā notika produkcijas ražošanas darbi. Uguns tika pamanīta ēkas trešajā stāvā. Uzņēmuma pārstāvji pieļauj, ka ugunsgrēks izcēlies uzņēmuma arhīvā.
Voronkova stāstīja, ka pagaidām uzņēmuma zaudējumu apmēru nevar noteikt. Uzņēmums bija apdrošināts, un plānots, ka rīt ugunsgrēka vietā ieradīsies apdrošināšanas eksperti, kā arī uzņēmuma akcionāru pārstāvji.
Ugunsdzēsēji nedomā, ka ugunsgrēku varētu būt izraisījusi ļaunprātīga dedzināšana, drīzāk tiek pieļauts, ka to izraisīja neapdomīga rīcība ar uguni vai elektrības īssavienojums.
Notikuma vietā joprojām strādā aptuveni desmit ugunsdzēsēju brigādes. Notikuma vietā strādā arī eksperti, lai noskaidrotu ugunsgrēka izcelšanās iemeslus. Jautāts, vai varētu būt, ka vietējie ugunsdzēsēji kavējās ar papildspēku izsaukšanu, Pencis norādīja, ka pagaidām to būtu pāragri vērtēt.
VUGD pārstāvjiem bažas rada tas, ka glābšanas darbiem trūkst ūdens - tuvumā esošo hidrantu jauda ir nepietiekama, bet tuvākā ūdenskrātuve jau ir izsmelta. 

Nu vairs 
nepavisam nav labi! Ar kat-
ru dienu kļūst arvien aukstāks un auk-
stāks – dienā gaisa temperatūra ir ap -10oC – 
-12oC, bet šonakt termometra stabiņš noslīdēja līdz 
-25oC!!! Kaut kas traks – šodien jau marta otrā dienā, 
bet ārā tāds aukstums!!! Taču, ja iedomājas, ka tagad 
ir janvāris, tad laiciņš ir ļoti jauks – katru dienu spīd 
saulīte, reizēm no gaisa lēni, lēni krīt lielas, bal-
tas sniegpārslas, reizēm nedaudz putina... Bet 
mēs turpinam baudīt ziemu slidojot 
un slēpojot... taču cik ilgi 
vēl?..
Anda Jansone 2005. g. 3. martā