K a s   j a u n s   L a t v i j ā ? 
Nr. 385: 2005. g. 18. - 24. februāris

Eiropā un pasaulē...

Latvijas iedzīvotāji ir slikti informēti par ES institūcijām 
LETA  02/20/05     Latvijas iedzīvotāju zināšanas par Eiropas Savienības (ES) institūcijām ir viduvējas vai sliktas, liecina Eiropas Komisijas sagatavotais "Eurobarometer" nacionālais ziņojums par Latviju.
    48% Latvijā aptaujāto norādījuši, ka ES prezidentu tiešās vēlēšanās ievēl ES pilsoņi, lai gan šis apgalvojums neatbilst patiesībai. Arī ievērojama daļa citu ES valstu iedzīvotāji uz šo jautājumu atbildējuši nepareizi - vidēji 59% ES aptaujāto domā, ka ES prezidentu tiešās vēlēšanās ievēl ES pilsoņi. 
    Ceturtā daļa Latvijas iedzīvotāju arī nepareizi norādījuši, ka ES ir 12 dalībvalstis, lai gan patiesībā ES ir 25 dalībvalstis. 
    Aptaujas dati liecina, ka apmēram trešdaļai aptaujāto nav plašu zināšanu, kas ļautu novērtēt nozīmīgāko ES institūciju lomu tās darbā. 
    Aptaujāto atbildes liecina, ka Latvijas iedzīvotāji visvairāk ir dzirdējuši par Eiropas Parlamentu, bet otrajā vietā atpazīstamības ziņā ir Eiropas Komisija. Mazāk zināma ir ES Ministru Padome. Tas liecina, ka cilvēki ne tikai nepārzina ES institūciju darbības mehānismu, bet arī uzskata, ka lēmumi tiek pieņemti centralizētajās institūcijās - Eiropas Parlamentā un Eiropas Komisijā, norāda ziņojuma autori. 
    Arī paši iedzīvotāji diezgan kritiski vērtē savas zināšanas - nedaudz mazāk kā puse jeb 48% Latvijā aptaujātie iedzīvotāji norādījuši, ka ir informēti par to, kā darbojas ES. 
    Kā liecina pētījums, visvairāk informācijas par ES Latvijas iedzīvotāji iegūst no televīzijas raidījumiem, otrs populārākais informācijas avots ir radio, bet trešais - dienas laikraksti. 
    47% Latvijā aptaujāto uzskata, ka mediji Latvijā pietiekami daudz sniedz informāciju par ES. 

Prezidente un ārlietu ministrs Beļģijā'
Latvijas Avīze  02/21/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe‑Freiberga šonedēļ dodas uz Briseli, lai tur pārstāvētu Latviju NATO un Ukrainas, kā arī Eiropas Savienības un ASV galotņu sanāksmēs, kur piedalīsies arī ASV prezidents Džordžs Bušs. Prezidentei notiks arī divpusējas tikšanās ar Beļģijas premjerministru Giju Verhofštatu, Eiropas Komisijas prezidentu Žosē Manuelu Barozu, kā arī EK komisāriem Ginteru Ferhoigenu un Andri Piebalgu. 
    Briselē V. Vīķe‑Freiberga svinīgā ceremonijā pasniegs Triju Zvaigžņu ordeni ASV vēstniekam NATO Nikolasam Bērnsam, kā arī ASV Nacionālās drošības padomes priekšsēdētājam Denam Frīdam. Prezidente ar akadēmisku lekciju uzrunās apmēram 500 "Lielo katoļu konferenču"
    dalībniekus. Šī beļģu asociācija darbojas kopš 1931. gada, katru gadu rīkojot lekciju ciklus ar izcilu personību klātbūtni. Lekcijas "Lielo katoļu konferencēs" lasījuši gan augstākā līmeņa politiķi, gan intelektuāļi, tajā skaitā bijušais NATO ģenerālsekretārs lords Robertsons un rakstnieks Umberto Eko. 
    Prezidentei ir ieplānotas intervijas preses izdevumiem "Wall Street Journal" "La libre Belgique" "Le Soir" un arī citiem pasaules plašsaziņas līdzekļiem.
    Briselē šajā laikā uzturēsies arī Latvijas ārlietu ministrs Artis Pabriks, kurš piedalīsies Eiropas Savienības Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomē. Šajā sanāksmē ieplānota diskusija par ES 2007. – 2013. gada budžeta sadaļu – par konkurētspēju un nodarbinātību. Latvijai vissvarīgākais ir jautājums par finansējumu zinātnei un attīstībai. "Latvija ir ieinteresēta, lai ES un ASV kopīgi pievērstu uzmanību arī turpmākiem soļiem vienotas Eiropas ārpolitikas veidošanā, veicinot demokratizācijas stiprināšanu Baltkrievijā, Ukrainā, Moldovā un Dienvidkaukāzā, kā arī atbalstītu šo valstu centienus eiroatlantiskajā integrācijā, ja tāda ir šo valstu stratēģiskā izvēle," uzsvērts ĀM izplatītajā paziņojumā.Nākamajā dienā A. Pabriks piedalīsies NATO Ziemeļatlantijas padomes sēdē.

Eiropieši kritiski vērtē zināšanas par Eiropas konstitūciju
Ilze Garoza,  NRA  02/21/05     Bažas par vēlētāju zemo aktivitāti tautas nobalsošanā Spānijā, kurā spāņi vakar lēma par Eiropas konstitūcijas ratifikāciju, aktualizējušas jautājumu par to, cik informēti ir eiropieši par pagājušā gada 29. oktobrī Romā parakstītās konstitūcijas saturu. 
	Tikai divas stundas pirms balsošanas iecirkņu slēgšanas Spānijā referendumā nobalsojuši bija 32,5 procenti balsstiesīgo iedzīvotāju.
	Tas ir vēl zemāks rādītājs nekā 2004. gada jūnijā notikušajās Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kad attiecīgajā brīdī nobalsojuši bija 33,9 procenti spāņu, ziņo aģentūra Reuters. Kopējā vēlētāju aktivitāte pagājušajā gadā notikušajās vēlēšanās bija 46 procenti, kas iezīmēja vēlētāju zemo ieinteresētību Eiropas Parlamenta balsojumā. 
 	Lai arī paredzams, ka spāņi atbalstīs konstitūcijas ratifikāciju, tomēr tieši zemā līdzdalība varētu būt nozīmīgs precedents pirms lēmuma pieņemšanas citās ES dalībvalstīs. 
	Saskaņā ar Spānijas amatpersonu teikto vairāk nekā 40 procentu balsstiesīgo līdzdalība referendumā glābtu Spānijas godu, kas pievienojās ES 1986. gadā un kopš tā brīža ir saņēmusi gandrīz miljardu eiro lielu finansiālo ieguldījumu no šīs organizācijas. Mazāk par 40 procentiem – radītu vilšanos, savukārt mazāk nekā 35 procentu Spānijas pilsoņu dalība pirmajā tautas nobalsošanā par ES konstitūciju būtu Spānijas premjerministra Hosē Luisa Rodrigesa Sapatero sakāve, kā arī pamats domāt par gaidāmo krīzi visā Eiropā, atzīst telekanāla Deutsche Welle politiskie žurnālisti. 
    Tikai retais eiropietis lasījis konstitūciju
    Lai arī viens no Eiropas konstitūcijas izstrādes mērķiem bija padarīt ES tuvāku un saprotamāku tās iedzīvotājiem, pēdējie sabiedrības aptaujas dati Spānijā, kur vakar norisinājās tautas nobalsošana par konstitucionālā līguma ratifikāciju, liecina, ka 90% spāņu zināja ļoti maz vai nezināja neko par Eiropas konstitūciju. Savukārt raidsabiedrības BBC izplatītie aptauju rezultāti rāda, ka tikai 11 procenti ES iedzīvotāju lasījuši "visu ES līgumu māti" vai zināja, kāds ir tās saturs. Pēc citiem datiem, Eiropā aptuveni 35 procenti iedzīvotāju vispār nav dzirdējuši par šādas konstitūcijas esamību. 
    "Jo tuvāk nāca tas datums, jo mazāk cilvēkiem likās, ka viņi kaut ko zina par ES," paralēles starp sabiedrības noskaņojumu pirms Latvijā 2003. gada 20. septembrī notikušā referenduma un spāņu informētības novērtējumu tautas nobalsošanas priekšvakarā Neatkarīgajai skaidro ES informācijas aģentūras (ESIA) direktore Linda Jākobsone. 
    Viņa norāda, ka valdība darījusi diezgan daudz, lai cilvēki varētu uzzināt par konstitūciju, bet tā esot arī katra indivīda, kurš vēlas pieņemt racionālu lēmumu, atbildība interesēties par konkrēto jautājumu. 
    Spāņi balso par integritāti 
    Pirmsreferenduma kampaņā Spānijas premjers aicināja iedzīvotājus atbalstīt konstitūcijas ratifikāciju, minot, ka šis ir balsojums pastiprinās Eiropas integritāti. Līdzīgi savu argumentāciju par labu konstitūcijas atbalstīšanai pamatoja arī aģentūras Reuters aptaujātie spāņi. 
    "Es balsošu par," sacīja 39 gadus vecais jurists Rauls Rodrigess. "Šis ir vēsturisks brīdis, pat ja mēs to neaptveram. Kad Eiropa runās vienā balsī, tai būs vislielākā ietekme pasaulē," piebilda R. Rodrigess. 
    Savukārt tie, kuri atturējās no balsojuma, apgalvoja, ka iemesls, kādēļ viņi nedodas vēlēt, ir tāds – referendums nav juridiski saistošs. Pēc tautas nobalsošanas tik un tā būs nepieciešams parlamenta balsojums par konstitūcijas ratifikāciju. Tomēr H. L. Rodrigess Sapatero apgalvo, ka viņš respektēs sabiedrības nostāju.
    Sociālistiski noskaņoto spāņu izteiktais atbalsts konstitūcijai tiek uzskatīts par Francijas prezidenta Žaka Širaka ieroci cīņā ar kreisā spārna opozīciju, kas aicina Francijas pilsoņus noraidīt tās ratifikāciju. Jāatgādina, ka tautas nobalsošana Francijā gaidāma jau šā gada vasarā, kuru tiešā veidā varētu ietekmēt nesenie vērienīgie protesti pret valdības iniciētajām reformām darba likumā.
    Pastāv iespēja pārskatīt dalību ES
    Ja kādā no ES dalībvalstīm tās ratifikācija tiek noraidīta, pastāv trīs attīstības varianti. Atkarībā no valsts lieluma un ietekmes ES tās valdība var izšķirties par atkārtota balsojuma rīkošanu, nosūtīt dokumentu atpakaļ vai atteikties no konstitūcijas ieviešanas un izvērtēt valsts līdzdalību ES. Ja konstitūcija tiks ratificēta visās ES dalībvalstīs noteiktajā termiņā līdz 2006. gada beigām, tā saistošu spēku iegūs, sākot ar 2007. gadu.
    "Lietas būtība ir tāda, ka konstitūcija būtiski neko nemaina. Tas ir arī iemesls, kāpēc Latvijā šāds referendums nav nepieciešams," Latvijas pieņemto lēmumu par parlamentāro ratifikāciju komentē L. Jākobsone. ESIA direktore teic, ka informācija par ES pieejama gan ESIA birojā Rīgā, gan ES informācijas punktos visā Latvijā.

Jaunās ES valstis 2005.gadā nodrošinās Eiropas ekonomikas pieaugumu 
LETA/BBC  02/22/05     Eiropas ekonomikas pieaugumu 2005.gadā nodrošinās pirmām kārtām jaunās Eiropas Savienības (ES) dalībvalstis un Latvijas ekonomikas pieaugums arī šogad varētu būt straujākais ES, liecina ANO Ekonomikas komisijas Eiropai (UNECE) ziņojums par ekonomikas attīstību 2005.gadā.
Komisija paredz, ka 2005.gadā ES valstu ekonomikas vidējā izaugsme būs 2,2%. Šo pieaugumu nodrošinās pirmām kārtām astoņas jaunās Centrāleiropas un Austrumeiropas ES dalībvalstis, kuru iekšzemes kopprodukts (IKP) 2005.gadā palielināsies par 4,6%, kamēr 12 eirozonas valstu ekonomikā ir gaidāms tikai 1,8% kāpums.
2004.gadā, pēc UNECE aplēsēm, astoņu jauno ES valstu ekonomika palielinājās par 5%, bet 12 eirozonas valstu ekonomikā bija fiksēts 1,9% pieaugums.
Pēc ANO komisijas prognozēm, straujākais ekonomikas pieaugums 2005.gadā gan starp astoņām jaunajām ES valstīm, gan starp visām 25 ES valstīm ir gaidāms Latvijā - par 6%. Nākamais straujākais kāpums būs Lietuvā - par 5,8% un Igaunijā - par 5,6%.
Savā 2005.gada ekonomikas ziņojumā UNECE norāda, ka Eiropas ekonomiskās izaugsmes mugurkaulu šogad veidos Centrāleiropas valstis, tai skaitā Čehija un Slovēnija, un labu izaugsmi sasniegs arī tādas mazās ES valstis kā Kipra, Īrija un Malta.
Analizējot situāciju eirozonā, UNECE atzīmē, ka eirozonas ekonomisko izaugsmi 2004.gadā negatīvi ietekmēja eirozonas lielākās valsts Vācijas ekonomikas lejupslīde pagājušā gada ceturtajā ceturksnī par 0,2%. Arī šogad eirozonas attīstība būs cieši saistīta ar Vācijas rādītājiem.
Pirmdien Vācijas privāto banku asociācija BdB paziņoja, ka Vācijas ekonomikai 2005.gadā būs grūti sasniegt plānoto 1,4% pieaugumu. Vācijas centrālā banka "Bundesbank" savukārt brīdināja, ka Vācijas mēģinājumi samazināt savu budžeta deficītu zem 3% no iekšzemes kopprodukta rada "lielu risku", ka ekonomikas izaugsme šogad var būt mazāka par 1%.
Pēc UNECE prognozēm, pasaules ekonomikas kopējais pieaugums 2005.gadā palēnināsies sakarā ar vājo patērētāju pieprasījumu. Komisija paredz, ka pasaules ekonomika šogad palielināsies par 4,25%, salīdzinot ar 5% 2004.gadā, kad tika uzrādīts straujākais kāpums pēdējo trīs desmitgažu laikā.
Pasaules tirdzniecība, pēc UNECE prognozēm, 2005.gadā palielināsies par 8%, salīdzinot ar 2004.gadā sasniegto 10,5% pieaugumu.
Globālās ekonomikas izaugsmes dzinējspēki arī 2005.gadā būs ASV un Ķīna, bet strauja attīstība gaidāma arī Āzijas attīstības valstīs un Latīņamerikā. ASV ekonomika, pēc UNECE aplēsēm, šogad palielināsies par 3,5%, salīdzinot ar 2004.gadā sasniegto 4,4% pieaugumu.
Komisija brīdina, ka pasaules ekonomikas izaugsmi var apdraudēt mēģinājumi samazināt ASV lielo tekošā konta deficītu, kas savukārt var radīt vērā ņemamu valūtas kursu nestabilitāti. Pēc UNECE ekspertu domām, politiķu galvenais uzdevums patlaban ir ASV deficīta mierīga samazināšana.
Vēl viens risks, pēc UNECE domām, ir saistīts ar Ķīnas ekonomiku, ja tur pēc pēc pēdējos gados fiksētās straujās ekonomikas izaugsmes notiktu "smaga nosēšanās".
NVS valstu ekonomika, pēc UNECE prognozēm, 2005.gadā palielināsies par 6,4%, salīdzinot ar 7,9% pieaugumu 2004.gadā. Komisija atzīmē, ka visās lielākajās NVS valstis, tai skaitā Krievijā, Kazahstānā, Baltkrievijā un Ukrainā IKP pieaugums šogad būs lēnāks nekā gadu iepriekš. 
Maskavā sadedzina Latvijas karogu
Imants Vīksne, Viesturs Radovičs,  NRA  02/24/05     Zaimojošs vandalisma akts pret Latvijas valsti vakar notika Maskavā, kur pie vēstniecības sadedzināts sarkanbaltsarkanais karogs. 
	Nesankcionēto akciju pie Latvijas vēstniecības ēkas organizēja Krievijas sabiedriskā organizācija Sarkanās jaunatnes avangards, un tajā piedalījās aptuveni 30 cilvēki. Mītiņotāji izplatīja skrejlapas, kurās viņi Latvijas valsts simboliku pielīdzināja nacistiskajai un pieprasīja to aizliegt, viņi apmētāja vēstniecības ēka ar olām un sadedzināja jau iepriekš sagatavoto Latvijas valsts karogu. Ārlietu ministrija uzsver, ka par nesankcionēto akciju iepriekš bija informēta telekompānija NTV, kas to filmēja no paša sākuma. Ārlietu ministrija pieprasa, lai Krievijas puse reāli rīkotos, veicot drošības pasākumus šādu vandalisma aktu nepieļaušanai un vainīgo personu sodīšanai. Šodien uz ārlietu ministriju izsaukts Krievijas vēstnieks Viktors Kaļužnijs, kuram iesniegs atbilstošu notu, pieprasot skaidrojumus par šo gadījumu. 
	Krievijas vēstniecība Latvijā šonedēļ visai plaši pieteikusi savas aktivitātes, kas acīmredzami saistītas ar gaidāmo kara uzvaras 60. jubilejas gadadienu. Maskavas namā Rīgā atklāta 9. maijam veltīta fotoizstāde. Vairāki desmiti lielākoties vecāka gadagājuma cilvēku vakar Pārdaugavā pie Uzvaras pieminekļa pieminēja Padomju armijas un kara flotes dienu. Vainagus pie monumenta nolika arī Krievijas vēstniecības pārstāvji.
Bušs publiski apsola sarunā ar Putinu pieminēt Baltiju 
Sanita Jemberga Briselē,  Diena  02/23/05     Latvijas prezidentes Vairas Vīķes–Freibergas centieni skaidrot attieksmi pret vēsturi un personiskās attiecības otrdien atmaksājās, kad ASV prezidents Džordžs Bušs publiski apsolīja gaidāmajā sammitā ar Krievijas līderi runāt par viņa valsts attieksmi pret Baltijas valstīm un vajadzību respektēt savus kaimiņus.
"Ir ļoti svarīgi, lai viņš dzird ne tikai to, ko es domāju, bet arī tās bažas, ko es šodien dzirdēju no Baltijas valstīm. Es grasos viņu vēstījumu nodot," pēc sarunām ar Eiropas Savienības līderiem paziņoja Dž.Bušs. Vladimiram Putinam esot jāpaskaidro, kāpēc daži lēmumi ir tādi, kādi tie ir, un "jārespektē savas kaimiņvalstis". Abu valstsvīru tikšanās paredzēta ceturtdien. 
V.Vīķe–Freiberga otrdien izteica Latvijas vēlmi redzēt Krieviju nosodām PSRS noziegumus pret baltiešiem Eiropas augstākajā politiskajā līmenī, NATO līderu sanāksmē uzsverot vajadzību Krievijai izvērtēt vēsturi un nosodīt Ribentropa—Molotova paktu nākotnes sadarbības vārdā.
V.Vīķe–Freiberga arī privātā sarunā ar ASV prezidentu Džordžu Bušu runājusi par Latvijas problēmām attiecībās ar Krieviju, un presei pieļāva, ka ceturtdien sarunās ar Krievijas līderi Vladimiru Putinu viņš varētu aizlikt par to vārdu. "Viņš man personīgi atgādināja, ka Amerika mums ir draugs un partneris (..) un ka mēs varam vienmēr rēķināties ar Buša personīgo un ASV atbalstu," teica V.Vīķe–Freiberga, ko vēlāk Dž.Bušs arī apsolīja publiski. 
Latvijas viedokļa uzsvēršanai par to, ka 9.maijs ne visiem ir Otrā pasaules kara beigu un atbrīvošanas diena, prezidente izmantoja faktu, ka viņu līdztekus ASV, Francijas un Polijas prezidentiem NATO ģenerālsekretārs Jāps Hops de Shefers bija izvēlējies kā vienu no četriem oficiālajiem runātājiem alianses sammitā.
"9.maijs bija sabiedroto militārā uzvara pār nacismu, bet tā nebija vērtību uzvara, un tikai puse no Eiropas tika atbrīvota (..) Krievijai kā PSRS mantiniecei būtu vēlams distancēt sevi no padomju pagātnes, nosodīt Ribentropa—Molotova paktu un no tā izrietošos Staļina režīma noziegumus. Tas būtu labs devums, lai mēs novilktu līniju zem pagātnes, lai mēs varētu virzīties nākotnē (..) sadarbojoties pret terorismu un noziedzību, un citos jautājumos," sammitā teikto atstāstīja prezidente. 
Bažas par Krievijas attieksmi pret Baltiju, gan maigākā manierē, izskanēja arī ES līderu un Dž.Buša tikšanās laikā, kad kā vienu no iemesliem bažām par virzienu, kādā virzās Krievija, par šo jautājumu referējošā Īrija nosauca nepārējošo kritiku pret kaimiņvalstīm. "Mēs sastopamies ar augošu konfrontējošu attieksmi no Krievijas, kas izpaužas vairākos veidos. Viens ir attieksme pret valsti, kas atrodas mūsu kaimiņos, un nepārejošā kritika pret ES dalībvalstīm, kas atbrīvojās no PSRS," teica Īrijas premjers Bertijs Ahērns. 
No ES puses arī izskanēja aicinājums ASV prezidentam norādīt V.Putinam uz nepieciešamību noslēgt robežlīgumus ar Latviju un Igauniju.

Maizīša skandālā...

Inteliģence aizstāv Maizīti 
Irina Jesina, Ināra Egle,  Diena  02/18/05     Ģenerālprokurora apstiprināšana līdz vēlēšanām apliecinātu koalīcijas nodomu patiesumu
    Vairāk nekā trīsdesmit sabiedrībā pazīstamu inteliģences pārstāvju ceturtdien vēstulē valsts vadītājiem aicināja ģenerālprokuroru Jāni Maizīti no jauna ievēlēt amatā līdz pašvaldību vēlēšanām, kamēr nav pārdalīta vara. "Pašreizējais koalīcijas atbalsts Jānim Maizītim ir izvairīgi atturīgs. Tas mazina sabiedrības uzticību tiesiskumam mūsu valstī," teikts vēstulē. Tajā atgādināts: "Ģenerālprokurora atkalievēlēšana pirms pašvaldību vēlēšanām būtu drošākais veids, kā valdošā koalīcija varētu apliecināt savu nodomu patiesumu." Savu ģenerālprokurora kandidātu Augstākās tiesas priekšsēdētājs Andris Guļāns Saeimai nosauks marta sākumā, kas, pēc viņa izteikumiem, varētu būt J.Maizītis. Dienas Saeimas frakciju aptauja liecina, ka izšķirties par J.Maizīša palikšanu amatā pirms vēlēšanām ir gatavs Jaunais laiks, TB/LNNK un ZZS, pret to ir LPP, savukārt Tautas partija izvairās paust skaidru atbalstu šādam ierosinājumam.
    Inteliģences paustais atbalsts J.Maizītim esot nostiprinājis AT priekšsēža pārliecību par nākamo ģenerālprokurora kandidatūru, teica A.Guļāna palīdze Anita Kehre. Oficiāli kandidāta vārdu A.Guļāns atklāšot pēc konsultācijām ar viņu pašu un AT tiesnešiem. A.Guļānam priekšlikums par kandidātu jāiesniedz Saeimas prezidijam, kas to nodos izskatīšanai Juridiskajā komisijā, kura pēc pārrunām ar kandidātu projektu sagatavo balsojumam. Parlamenta Juridiskā biroja vadītājs Gunārs Kusiņš saka, ka ģenerālprokurora izvirzīšanas, apspriešanas un apstiprināšanas procedūra ilgšot "3—4 nedēļas neizbēgami".
    Skaidru atbalstu J.Maizīša atkārtotai apstiprināšanai amatā izvairās paust premjers Aigars Kalvītis (TP). "Visām frakcijām būs jāiepazīstas ar kandidātu, lai nav tā, ka viena frakcija satikās, otra nesatikās… Ir jādod iespējas demokrātiskā ceļā šo jautājumu atrisināt tiesiski, nevis sasteigt," intervijā LTV ceturtdien sacīja A.Kalvītis, norādot, ka līdz pašvaldību vēlēšanām 12.martā "to nav iespējams izdarīt". Uz jautājumu, vai J.Maizītim būs atbalsts, A.Kalvītis atbildēja: "Pašlaik tas nav darba kārtībā. Kad būs darba kārtībā, tad acīmredzot…" Viņš teica — vairākās koalīcijas padomes sēdēs partneri apliecinājuši, ka attieksmi nav mainījuši, premjeru arī neietekmējot publikācijas Neatkarīgajā Rīta Avīzē. Arī A.Guļāns ceturtdienas vakarā LTV apliecināja, ka šīs publikācijas nav par pamatu, lai pārvērtētu J.Maizīša piemērotību amatam.
    Savukārt Valsts prezidente Vaira Vīķe–Freiberga izvairās no komentāriem par to, vai viņas atbalstāmo ģenerālprokurora kandidātu J.Maizīti vajadzētu pārvēlēt līdz 12.martam. Par to esot jālemj speciālistiem, jo "bija arī citi gadījumi, kad amatpersonu ātrāka pārvēlēšana izsaukusi skaļas reakcijas," Dienai teica prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga. Šāda diskusija 2003.gadā bija par Valsts prezidentes atkalievēlēšanu.
    Kā Dienai teica Saeimas Juridiskās komisijas priekšsēža vietnieks Edgars Jaunups (JL), ģenerālprokurora un prezidentes pārvēlēšanas procedūras nevarot salīdzināt, jo ģenerālprokurora ātrākai iecelšanai amatā likumi nenosakot nekādus ierobežojumus. J.Maizīša pilnvaru termiņš beidzas maijā.
    ***
    Kāpēc izteicāt atbalstu Jānim Maizītim?
    Baiba Rubesa, Ārvalstu investoru padomes Latvijā valdes priekšsēdētāja:
    Tāpēc, ka es vēlos dzīvot taisnīgā un prognozējamā valstī un uzskatu, ka ap Jāni Maizīti saceltais troksnis destabilizē prokuratūras darbu tajā laikā, kad tā virza uz priekšu nopietnas lietas.
    Imants Lancmanis, Rundāles pils muzeja direktors:
    Cik pilsonim vispār ir iespējams secināt, ko dara vai nedara ģenerālprokurors, es uzskatu, ka J.Maizītis ir godīgs cilvēks, un tas, ka nepārprotami ir redzama vēlēšanās viņu izbīdīt no spēles, ir iemesls, kāpēc es pievienojos vēstulei. 
    Māra Zālīte, dzejniece:
    Tāpēc, ka nedrīkst pieļaut tik klāju un nekaunīgu spiedienu uz ģenerālprokuroru, kādu patlaban īsteno Neatkarīgā Rīta Avīze un tie ekonomiskie spēki, kas aiz šīs avīzes stāv. Šeit nav runa par Jāni Maizīti kā par konkrēto personu, bet par ģenerālprokurora amata neaizskaramību. Taču šobrīd politiskā, ekonomiskā un mediju vara konsolidējas, lai šo amatu padarītu par marioneti.
    Edvards Kušners, LB Juridiskās pārvaldes vadītāja vietnieks:
    Kā jebkurai iestādei, arī Ģenerālprokuratūrai ir nepieciešama stabilitāte un kārtība, bet pašreiz ap J.Maizīša amatu saceltais troksnis varētu tikai traucēt tās darbam, kā arī ietekmēt ģenerālprokurora ievēlēšanu pēc pašvaldību vēlēšanām.
    ***
    Kā var pārvēlēt
    Pieņemot, ka AT priekšsēdētājs A.Guļāns izvirza apstiprināšanai Saeimā ģenerālprokurora kandidatūru 1.martā
    Ātrākais variants
    1.martā, otrdien, A.Guļāns iesniedz Saeimas prezidijam priekšlikumu par ģenerālprokurora kandidātu
    3.martā, ceturtdien, Saeima nobalso par jautājuma nodošanu atbildīgajai Juridiskajai komisijai lēmumprojekta sagatavošanai. Komisija var tajā pašā dienā sanākt uz sēdi, akceptēt ģenerālprokurora kandidatūru, sagatavo lēmumprojektu un nodod izskatīšanai nākamajā Saeimas sēdē
    10.martā, ceturtdien, Saeima kārtējā sēdē nobalso par Juridiskās komisijas apstiprināto kandidātu
    Ilgākais variants
    1.martā, otrdien, A.Guļāns iesniedz Saeimas prezidijam priekšlikumu par ģenerālprokurora kandidātu
    3.martā, ceturtdien, prezidijs nodod jautājumu Juridiskajai komisijai izskatīšanai 8.—9.martā Juridiskā komisija aicina uz sēdi kandidātu, noformulē attieksmi, ilgākais 15 dienu laikā sagatavo lēmumprojektu
    Laikā no 10. līdz 24.martam prezidijs virza lēmumprojektu izskatīšanai plenārsēdē
    Laikā no 17. līdz 31.martam Saeima kārtējā plenārsēdē nobalso par Juridiskās komisijas apstiprināto kandidātu

Maizīša atbalsta vēstuli kūrējuši politiķi
Agnese Margēviča,  NRA  02/18/05      Atklātā vēstule par atbalstu ģenerālprokuroram Jānim Maizītim, ko parakstījuši 27 sabiedrībā pazīstami cilvēki un kas bijusi iecerēta kā nepolitisks, neatkarīgs sabiedrības atbalsts, patiesībā tapusi ar Jaunā laika (JL) politiķu līdzdalību, liecina Neatkarīgās rīcībā esošā informācija. JL deputāte Ausma Kantāne aģitējusi parakstīt to citus, bet savu parakstu vēstulē nav likusi.
    Sabiedrības par atklātību Delna vadītājs Roberts Putnis, kas it kā koordinējis vēstules tapšanu, Neatkarīgajai apgalvoja, ka viena autora atbalsta vēstulei neesot, tas esot visu to parakstījušo kopdarbs. 
    Arī iniciatīva par šādas vēstules nepieciešamību neesot nākusi no kādas konkrētas personas. 
    "Jā! Cilvēkiem vienlaicīgi var rasties ne tāda vien doma, lasot, ko jūsu lapele raksta," atbildēja R. Putnis, vaicāts, vai 28 cilvēkiem, kuri parakstījuši vēstuli, ideja par tās nepieciešamību dzimusi vienlaikus. Savukārt viens no vēstuli parakstījušajiem – uzņēmējs Normunds Skauģis – atzina, ka vēstuli viņam piedāvājusi parakstīt JL Saeimas pārstāve Ausma Kantāne. 
    Politiķe, vaicāta, vai tā ir tiesa, pirms atbildēšanas centās noskaidrot, kurš Neatkarīgajai atklājis šo informāciju. Uzzinājusi, ka tas ir N. Skauģis, viņa atzina, ka šādu piedāvājumu patiešām izteikusi. "Jā, es viņam piedāvāju!" "To jūs gribētu zināt gan!" izsaucās A. Kantāne, jautāta, vai parakstīt vēstuli piedāvājusi vēl kādam. Viņa neatbildēja arī uz jautājumu, vai vēstules izstrādē piedalījušies JL politiķi. Vaicāta, kā viņa uzzinājusi, ka šāda vēstule top, A. Kantāne vien nosmēja: "Ahā! Es zināju gan!" JL Saeimas frakcijas priekšsēdētājs Kārlis Šadurskis apgalvoja, ka partijas biedri vēstules tapšanā nav piedalījušies. Lūgts komentēt A. Kantānes iesaistīšanos vēstules tapšanā, K. Šadurskis norādīja: "Ja man nāktu rokā šāda vēstule, es arī to parakstītu." To, kādēļ viņa partijas biedre A. Kantāne uz vēstules parakstīšanu aģitējusi citus, bet pati to nav parakstījusi, K. Šadurskis neņēmās izskaidrot. 
    Pārliecina izteikumi, ne darbi
    Rīgas Juridiskās augstskolas pasniedzējs Mārtiņš Mits, taujāts, kādi apsvērumi par ģenerālprokurora veikumiem viņam likuši paust atbalstu J. Maizīša darbībai, norāda, ka par šīs darbības efektivitāti liecinot "varbūt tieši tas, ka pastāv tāds spiediens". Viņš gan atzīst, ka amatpersonu konstruktīva kritika ir nepieciešama, tomēr tā, kas izskanējusi, viņam nešķiet konstruktīva. "Mans mērķis [parakstot atklāto vēstuli] nav izteikt bezierunu atbalstu kādam konkrētam cilvēkam, bet prokuratūras īstenotajam kursam. Ja ir cits cilvēks, ko Augstākās tiesas priekšsēdētājs virzītu šim amatam, man nav problēmu to pieņemt," pauž M. Mits. 
    R. Putnis, atzina, ka viņam neesot iespējas izvērtēt konkrētas Ģenerālprokuratūras skatītas krimināllietas, tomēr arguments par labu J. Maizīša viennozīmīgam atbalstam esot ģenerālprokurora "izteikumi un personība". "Kāds pamats neticēt amatpersonai, ja tā saka, ka izjūt spiedienu?" vaicāja viens no vēstules parakstītājiem Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzeja direktors Kārlis Arons. Viņš esot pārliecināts, ka pašreiz Latvijā vienīgais garants tiesiskumam ir J. Maizītis. 
    Maizīti nepazīst, bet atbalsta
    "Es redzēju citus, kas bija parakstījuši vēstuli, – cilvēki, kuriem es simtprocentīgi uzticos," nopietno lēmumu par atbalsta izteikšanu J. Maizītim argumentēja mākslinieks Mārtiņš Heimrāts. "Man zvanīja Putnis un pastāstīja, par ko tur [vēstulē] ir runa, arī to, kādi cilvēki vēl to parakstījuši, un es teicu, ka piekrītu un, ja būtu Rīgā, to parakstītu," pauda Rundāles pils muzeja direktors Imants Lancmanis. "Protams, es viņu [Maizīti] nepazīstu un neesmu speciālists, bet man ir viedoklis, ka Maizītis ir godīgs cilvēks, kurš darbojas ļoti apgrūtinātos apstākļos," stāstīja I. Lancmanis, skaidrojot, ka šis viedoklis viņam radies no plašsaziņas līdzekļos redzētā un lasītā. 
    "Tie pārmetumi, kas tiek izteikti Maizīša kungam, nav pamatoti," ir pārliecināta filozofe Maija Kūle. "Es jau nepazīstu Maizīti, bet man ir izveidojies tāds priekšstats, un katram šajā sabiedrībā var būt savs priekšstats," argumentēja filozofe. Režisori Māru Ķimeli uz vēstules parakstīšanu mudinājusi "ārkārtīgi pozitīvā informācija par Maizīša kungu", kas nākusi no pazīstamiem cilvēkiem.
    Neatbalsta priekšlaicīgu pārvēlēšanu
    "Negribas man kritizēt šos rakstītājus, bet viņi vēstuli nav nosūtījuši īstajiem. Likums nosaka ģenerālprokurora izvirzīšanas kārtību, un šīs personas [kurām adresēta vēstule] nav procesā iesaistītas," norādīja kāds jurists, kurš nevēlējās, lai min viņa vārdu, jo ar vēstules saturu viņš nebija iepazinies – to viņam pa tālruni nolasīja Neatkarīgā. 
    Prakse rādot, ka no amatpersonas izvirzīšanas brīža līdz balsojumam var paiet pat vairākas nedēļas, tādēļ esot maz ticams, ka ģenerālprokuroru varētu ievēlēt vēl līdz pašvaldību vēlēšanām, ja reiz AT priekšsēdētājs A. Guļāns vakar solījis kandidātu uz šo amatu nosaukt tikai marta sākumā, sprieda jurists. Neatkarīgās avots arī uzsvēra, ka valsts nevar dzīvot bez ģenerālprokurora, tādēļ jauna šī amata izpildītāja ievēlēšanai jānotiek laikus, "bet tas nenozīmē, ka ļoti priekšlaicīgi". 
    Vaira Vīķe-Freiberga vakar atgādināja, ka amatpersonu pārvēlēšana pirms termiņa beigām Latvijā dažkārt izsaukusi daudz emociju, kā tas bijis pašas prezidentes pārvēlēšanas gadījumā, vēsta ziņu aģentūra LETA. Premjers Aigars Kalvītis norādījis, ka J. Maizīša pārvēlēšanas jautājums neesot darbakārtībā, jo viņa pilnvaras ģenerālprokurora amatā beidzas 14. maijā. Premjers nedomājot, ka Saeimai par J. Maizīša pārvēlēšanu būtu jālemj pirms pilnvaru termiņa beigām. 
    Ja Saeima J. Maizīti atkārtoti neievēlēs amatā, R. Putnis par parlamentu domāšot "visu to ļaunāko", tie būšot kārtējie meli tautai, jo partijas Valsts prezidentei esot solījušas atbalstīt pašreizējā ģenerālprokurora kandidatūru.

Politiķi gatavi steigā pārvēlēt Maizīti pirms pašvaldību vēlēšanām
Viesturs Radovičs,  NRA  02/21/05     Lielāko Latvijas Saeimā esošo politisko partiju koalīcijas pārstāvji atbalsta ģenerālprokurora Jāņa Maizīša pārvēlēšanu amatā, ja vien tas neradīs juridiskas pretrunas.
    Jaunā laika pārstāve Saeimā Linda Mūrniece sacīja, ka par šo jautājumu JL spriedīs šodien frakcijas sēdē, kas notiks pirms koalīcijas padomes sēdes. "Tomēr Maizīša kungu mēs esam atbalstījuši arī līdz šim, tādēļ, pēc manām domām, mēs rīt [šodien] piekritīsim viņa apstiprināšanai ģenerālprokurora amatā. Ja mēs viņu atbalstām, tad nav nozīmes, vai tas notiek pirms termiņa vai tad, kad termiņš ir pienācis," sacīja L. Mūrniece.
    Kā Neatkarīgā jau rakstīja, Jaunais laiks uzskata, ka "prokuratūras darbība Maizīša vadībā ievērojami uzlabojusies". Ģenerālprokuroram kā vienai no centrālajām amatpersonām Latvijas tiesību aizsardzības sistēmā ir ievērojama loma tiesiskuma nodrošināšanā valstī, līdz ar to ir izprotamas sabiedrības rūpes par iespējamo kandidatūru šim amatam, savā paziņojumā norādīja partijas deputāti.
    Savukārt Tautas partija (TP) ir gatava atbalstīt J. Maizīša pārvēlēšanu pirms laika, ja tas neradīs juridiskas pretrunas. 
    "Koalīcijas padomes sēdē mēs arī spriedīsim, vai Maizīša pārvēlēšanu pirms laika atļauj likumi, lai nerastos tāda situācija, kāda bija ar Valsts prezidentes priekšlaicīgajām vēlēšanām. Kopumā Tautas partija atbalsta Maizīša kandidatūru," sacīja TP frakcijas priekšsēdētājs Jānis Lagzdiņš.
    Arī Latvijas Pirmās partijas pārstāvji un iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons atbalsta J. Maizīša kandidatūru ģenerālprokurora amatam, bet ministram nav pieņemams veids, kā notiek šis process. "Prokuratūras vadītāja izvēle ir kļuvusi politizēta, kur uzsvars ir nevis uz viņa darbības izvērtēšanu, bet uz politisko spēku retoriku. Maizītis savu darbu veic labi, viņš ir veicinājis prokuratūras izaugsmi," ministra viedokli pauda viņa preses sekretārs Krists Leiškalns.
    LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns aicina Augstākās tiesas priekšsēdētāju Andri Guļānu nekavēties ar Maizīša kandidatūras izvirzīšanu apstiprināšanai Saeimā ģenerālprokurora amatā un nelemt par citu kandidātu izvirzīšanu. J. Lujāns ierosināja valdību veidojošās partijas koalīcijas padomes sēdē šodien pieņemt lēmumu par Maizīša apstiprināšanu Saeimā ģenerālprokurora amatā uzreiz pēc viņa kandidatūras izvirzīšanas. Atgādinām, ka diskusijas par Maizīša atbilstību amatam pirms pāris nedēļām aizsāka Neatkarīgā, atklājot kādu skandalozas krimināllietas epizodi. Pagājušajā nedēļā pēc partijas Jaunais laiks deputātu iniciatīvas, piedaloties sabiedriskajai organizācijai Delna, tapa tā sauktā inteliģences vēstule, kurā lūgts politiķiem Jāni Maizīti pārvēlēt ģenerālprokurora amatā uz vēl vienu termiņu. Cita starpā norādīts uz kādu nezināmu spiedienu, ko šajās dienās izjūtot ģenerālprokurors, un kā iemesls šai ažiotāžai minētas vairākas skaļas prāvas, ko prokuratūra sākusi izmeklēt tieši Maizīša laikā. Viena no tām varētu būt tā sauktā digitālgeita, kur it kā esot iesaistīti TP pārstāvji, otrs gadījums – Lattelekom mierizlīgums, kurā piedalījās partija Jaunais laiks ar tobrīd pie varas esošo premjeru Einaru Repši. Steiga, ar kādu šobrīd politiķi vēlas pieņemt Maizīša atbilstību ģenerālprokurora amatam, neieminoties par šīs nozīmīgās amatpersonas padarīto aizvadītajos gados, tikai norāda, ka pašreizējai varas koalīcijai patiešām ir par ko šo ģenerālprokuroru atbalstīt.

Balsojums par Maizīti notiks divas dienas pirms vēlēšanām 
LETA  02/21/05     Ja nebūs nekādi juridiski šķēršļi, Saeima ģenerālprokuroru Jāni Maizīti atkārtoti amatā varētu apstiprināt 10.martā, divas dienas pirms pašvaldību vēlēšanām, šodien pēc koalīcijas padomes sēdes paziņoja Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP).
	Koalīcijas partneri pauda pārliecību, ka nekādi pārsteigumi šajā jautājumā nav gaidāmi un Maizītis tiks apstiprināts Ģenerālprokuratūras vadītāja amatā uz otro termiņu.
	Skaidrojot nepieciešamību balsojumu rīkot divarpus mēnešus pirms Maizīša amata pilnvaru beigām, politiķi norādīja, ka vēlas novērst politisko spiedienu šajā jautājumā, kā arī nepieļaut līdzīgu situāciju kā ar valsts kontroliera apstiprināšanu.
	Saeimas frakcijas "Jaunais laiks" priekšsēdētājs Kārlis Šadurskis atgādināja, ka pirms Valsts kontroles vadītājas Ingūnas Sudrabas apstiprināšanas šī iestāde nedēļu bija bez vadītāja.
	Paredzams, ka ceturtdien Augstākās tiesas priekšsēdētāja Andra Guļāna iesniegums par Maizīša atkārtotu izvirzīšanu amatam tiks nodots Saeimas Juridiskajai komisijai, kas sagatavos attiecīgu lēmumprojektu. Ar Maizīti pirms balsojuma vēlas tikties arī vairākas Saeimas frakcijas.
	Ģenerālprokuroru Saeima apstiprina aizklātā balsojumā. 

Skandalozo Maizīša vēstuli «noplūdinājuši» amerikāņi
Ritums Rozenbergs,  Uldis Dreblats. speciāli NRA  02/22/05     Izrādās, ka milzu skandālu izraisījusī ģenerālprokurora Jāņa Maizīša vēstule ASV vēstniekam Braienam Karlsonam pirmoreiz publiskā apspriešanā nonākusi jau 2003. gadā Zemgales apgabaltiesā, kur skatīta ASV firmas Procter&Gamble civilprasība pret Bauskas akciju sabiedrību Balodis Printing.
	Kā liecina publiski pieejamie tiesas materiāli, kuri šobrīd nonākuši Augstākās tiesas Senātā, šo pašu J. Maizīša vēstuli lietas materiāliem lūdzis pievienot SIA Procter&Gamble Marketing Latvia advokāts Agris Bitāns kā papildu pierādījumu, ka Balodis Printing par 87 000 latu apkrāpusi ASV lielā uzņēmuma meitasfirmu. Visticamāk, šis fakts liecina, ka ASV vēstnieks J. Maizīša vēstuli nodevis Procter&Gamble, kura to izmantojusi civilstrīdā. Iespējamas pat vēl trakākas versijas – tieši civilstrīds par 87 000 latu ir veicinājis ASV vēstnieka aktivitātes, kuras vēlāk noveda pie J. Maizīša diskutablās rīcības, sniedzot pārlieku detalizētu informāciju lietā neiesaistītai pusei. Pats A. Bitāns vakar Neatkarīgajai teica, ka viņš neatceras, kādā veidā J. Maizīša vēstule nonākusi pie viņa, jo "tas notika pirms diviem gadiem". Jāatgādina, ka vēstule datēta ar 2003. gada 20. septembri. 
	Zemgales apgabaltiesas spriedums civilstrīdā starp Procter&Gamble un Balodis Printing pasludināts 2004. gada 12. februārī, bet Augstākās tiesas spriedums – 2004. gada 16. decembrī. 
	Abas tiesu instances pilnībā noraidījušas Procter&Gamble prasību par 87 000 latu piedziņu kā "atprasījumu no netaisnas iedzīvošanās", jo darījumos abas puses pildījušas līgumattiecības – vieni snieguši pakalpojumus, otri par tiem maksājuši. Cita starpā, līdz ar to divas tiesu instances faktiski jau apgāzušas J. Maizīša vēstulē minētos faktus par krāpšanos, ko veicis Balodis Printing. Šobrīd spriedums pārsūdzēts jau AT Senātā.
	ASV vēstniecības preses dienestā uz jautājumu, vai vēstnieks, pirms nodot vēstuli Procter&Gamble, šo soli saskaņojis ar Latvijas ģenerālprokuroru, atbildēja: "Par vēstnieku korespondenci un darba kārtību mēs presei detalizētas ziņas nesniedzam un nedrīkstam to darīt. Viss, ko vēstniecība ir vēlējusies teikt šajā sakarībā, ir jau pateikts paziņojumā presei, un plašāk to nekomentēs." Atgādināsim, ka paziņojumā ASV vēstniecība visu Neatkarīgās rakstīto nosauca par "nepamatotām apsūdzībām un sagrozītu informāciju".
	To, ka J. Maizītis, visticamāk, nav zinājis par ASV vēstniekam nosūtītās vēstules turpmāko likteni, liecina viņa atbilde LTV raidījumā 100. pants uz jautājumu, no kurienes – no pašas prokuratūras vai no ASV vēstniecības – skandalozā vēstule noplūdusi līdz presei. J. Maizītis atbildēja: "Man ir pieņēmumi. Mēs publiski nepaskaidrosim, kā mēs rīkojamies, vai mēs pārbaudīsim šo faktu vai nepārbaudīsim, bet mēs izdarām secinājumus." Ja ģenerālprokurors būtu zinājis, ka vēstule ir publiski pieejamos civillietas materiālos, viņš, visticamāk, to būtu tā arī pateicis. Politologi neizprot steigu ģenerāl- prokurora pārvēlēšanāViesturs Radovičs,  NRA  02/22/05     Augstākās tiesas (AT) priekšsēdētājs Andris Guļāns nolēmis ģenerālprokurora amatam atkārtoti izvirzīt Jāni Maizīti, un Saeimas koalīcijas partneri ir gatavi viņu ievēlēt 10. martā, divas dienas pirms pašvaldību vēlēšanām.
	Sociologi un politologi politiķu aktivitātes saista ar pašvaldību vēlēšanām. "Kāpēc ir vajadzīga tāda steiga, lai pirms pašvaldību vēlēšanām pārvēlētu Maizīti, tas vienkārši nav saprotams," aģentūrai LETA sacīja politologs Andris Runcis, pēc kura domām, partiju reakcija nav saprotama. Viņš lēmumam neredz skaidrojumu pat tad, ja J. Maizīša pārvēlēšanai piekrīt visas partijas. "Tikpat labi var izdomāt pirms termiņa ģenerālprokuroru arī atsaukt," sacīja eksperts. "Lemjot par valsts augstākajām amatpersonām, jābūt ļoti uzmanīgiem," brīdināja politologs, kurš neredz pamatu, kāpēc vispār nepieciešama šāda ažiotāža. sociologs Arnis Kaktiņš uzskata, ka vēlēšanu tēriņu ierobežojumi likuši meklēt citus ceļus, kā sevi slavināt: "Tā vietā, lai runātu par pašvaldību problemātiku, politiķi ņem un pārvēl Maizīti. Vismaz šādā veidā viņi var likt sabiedrībai sev pievērst uzmanību."
	Jaunais laiks un Latvijas Pirmā partija mēģina nopelnīt punktus uz ģenerālprokurora pārvēlēšanas rēķina, iepriekš sacīja sociologs Aigars Freimanis. "Uzstājoties ar šo ideju, partijas it kā saka: mēs pievienojamies tiem, kas aizstāv Maizīti." Sociologs norāda, ka sabiedriskajai domai ir tendence neargumentēti, emocionāli nostāties tā pusē, kurš tiek kritizēts, kā tas noticis arī ar J. Maizīti. Partijas izskaitļojušas, ka priekšvēlēšanu laikā var būt ieguvējas, ieņemot šādu pozīciju, uzskata A. Freimanis.
	Lēmumu A. Guļāns pieņēmis pēc tikšanās ar J. Maizīti, kuras laikā saņēmis ģenerālprokurora apstiprinājumu, ka viņš ir gatavs atkārtoti kandidēt amatam, informēja AT priekšsēdētāja palīdze Anita Kehre.
	Šodien A. Guļāns plāno iesniegt Saeimas priekšsēdētājai Ingrīdai Ūdrei vēstuli ar priekšlikumu apstiprināt J. Maizīti par Latvijas ģenerālprokuroru. A. Guļāns uzsver, ka viņa izvēle, izvirzot Jāni Maizīti apstiprināšanai Saeimā, ir profesionāli pietiekami izsvērta, politiski neitrāla un pašreizējai situācijai atbilstoša. 
	Ja nebūs nekādu juridisku šķēršļu, Saeima J. Maizīti atkārtoti amatā varētu apstiprināt 10. martā, divas dienas pirms pašvaldību vēlēšanām. Tā vakar pēc koalīcijas padomes sēdes paziņoja premjers Aigars Kalvītis. Koalīcijas partneri pauda pārliecību, ka pārsteigumi šajā jautājumā nav gaidāmi un J. Maizīti apstiprinās Ģenerālprokuratūras vadītāja amatā.
	Skaidrojot nepieciešamību balsojumu rīkot divarpus mēnešus pirms J. Maizīša amata pilnvaru beigām, politiķi norādīja, ka vēlas novērst politisko spiedienu šajā jautājumā, kā arī nepieļaut līdzīgas situācijas kā gadījumā ar valsts kontroliera apstiprināšanu. Saeimas frakcijas Jaunais laiks priekšsēdētājs Kārlis Šadurskis atgādināja, ka pirms Valsts kontroles vadītājas Ingūnas Sudrabas apstiprināšanas šī iestāde nedēļu bija bez vadītāja, vēsta LETA.

Guļāns oficiāli ģenerālprokurora amatam izvirza Maizīti 
LETA  02/22/05     Augstākās tiesas priekšsēdētājs Andris Guļāns šodien Saeimas priekšsēdētājai Ingrīdai Ūdrei (ZZS) iesniedza vēstuli ar priekšlikumu Jāni Maizīti atkārtoti apstiprināt ģenerālprokurora amatā.
Guļāns izteica cerību, ka ar šo viņa lēmumu beigsies politiskās spekulācijas ap šo tematu.
Skaidrojot savu izvēli, Guļāns sacīja, ka Maizītis ir apņēmības pilns turpināt iesākto darbu, viņš ir godīgs un politiski neatkarīgs cilvēks.
Pēc Augstākās tiesas vadītāja teiktā, Latvijā ir arī citi kandidāti, kas varētu pretendēt uz ģenerālprokurora amatu, bet "šajā brīdī ir ļoti svarīgi, lai Maizīša kandidatūra tiktu virzīta atkārtoti".
Lēmumu pieņemot, Augstākās tiesas priekšsēdētājs ir konsultējies ar tiesnešiem, kā arī uzklausījis atsevišķu prokuroru viedokli.
"Tas ir tiesu varas lēmums," sacīja Guļāns, noliedzot jebkādu politisku spiedienu, izdarot šo izvēli.
Pēc viņa teiktā, Maizītim ir jāpabeidz arī vairākas prokuratūras reformēšanas lietas, ko viņš kā ģenerālprokurors ir vadījis.
Saeimas Juridiskā biroja vadītājs Gunārs Kusiņš aģentūru LETA informēja, ka juridisko atzinumu par Maizīša pārvēlēšanu premjeram Aigaram Kalvītim (TP) varētu sniegt šīs nedēļas nogalē. Pirmajā mirklī, "uzmetot paviršu skatu, nekādas problēmas redzēt nevar", piebilda Kusiņš.
Kā ziņots, ja nebūs nekādu juridisku šķēršļu, Saeima Maizīti atkārtoti amatā varētu apstiprināt 10.martā, divas dienas pirms pašvaldību vēlēšanām, vakar pēc koalīcijas padomes sēdes paziņoja Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP).
Ar Maizīti pirms balsojuma vēlas tikties vairākas Saeimas frakcijas. Koalīcijas partneri pauduši pārliecību, ka nekādi pārsteigumi šajā jautājumā nav gaidāmi un Maizītis tiks apstiprināts Ģenerālprokuratūras vadītāja amatā uz otro termiņu.
Ģenerālprokuroru Saeima apstiprina aizklātā balsojumā. 

Valdībā un partijās...

Deputāti priekšvēlēšanu laikā iegriežas arī skolās 
Ilze Grīnuma,  Diena  02/18/05    Lai runātu "par mūsdienu situāciju politikā", Rīgas 40.vidusskolā pašvaldību vēlēšanu gaisotnē paviesojušies Tautas Saskaņas partijas (TSP) politiķi Jānis Jurkāns, Vladilens Dozorcevs un Aleksandrs Mirskis. Viņi kandidē uz deputātu vietām Rīgas domē, tomēr noliedz skolas apmeklējuma saistību ar priekšvēlēšanu kampaņu. "Ja grib iešaut kājā, tad var par sevi jauniešiem aģitēt," Dienai sacīja J.Jurkāns. Providus partiju priekšvēlēšanu pasākumu monitoringa vadītāja Linda Austere informēja — TSP un 40.vidusskola nav vienīgie, kas rīko šāda veida pasākumus. Skolēnu auditorija kļuvusi pievilcīgāka līdz ar jauninājumu, ka ne tikai balsot, bet arī kandidēt vēlēšanās var jau no 18 gadu vecuma.
    "Neuzskatu, ka būtu izdarījusi kaut ko sliktu, skolēniem jāzina, kādas Latvijā ir politiskās partijas un ko tās domā," sacīja skolas direktore Gaļina Jefremova. Politiķi skolā viesojušies pēc viņas iniciatīvas mācību priekšmeta Politika un tiesības ietvaros. J.Jurkāns aicināts kā partijas priekšsēdis, V.Dozorcevam šeit mācās mazdēls, A.Mirskim — bērns. Citu partiju pārstāvjus direktore uzaicināt gan vairs neplāno — neesot tādu kontaktu.

Sončiks iesniedzis atlūgumu 
LETA  02/21/05     Finanšu ministrijas (FM) valsts sekretāres vietnieks Andrejs Sončiks, kurš pagājušajā nedēļā tiesā zaudēja lietā par atjaunošanu Valsts ieņēmumu dienesta (VID) ģenerāldirektora postenī, lūdzis atbrīvot viņu no ieņemamā amata FM pēc paša vēlēšanās.
    Par atlūgumus valsts sekretāre Valentīna Andrējeva jau informējusi finanšu ministru Oskaru Spurdziņu (TP), kurš šodien bija plānojis izlemt, vai Sončiks pēc šī tiesas sprieduma būtu atbrīvojams amata, aģentūru LETA informēja FM preses sekretāre Baiba Melnace.
    Kā skaidro Melnace, tā kā Sončiks šodien bija slims, pēc atveseļošanās un ierašanās darbā paredzēta viņa tikšanās ar ministrijas vadību, lai pārrunātu kārtību, kādā tiks pārņemti viņa iesāktie darba uzdevumi. Savukārt Sončiks aģentūrai LETA sacīja, ka jau šodien runājis ar finanšu ministru un panācis vienošanos, ka pēdējā viņa darba diena FM būšot 15.marts.
    Sončiks vienojies ar Spurdziņu, ka pabeigs uzsāktos darbus un tad atstās amatu.
    "Es nolēmu, ka mana rīcība, iesniedzot atlūgumu, būs pareiza," sacīja Sončiks, norādot, ka nevēlas, lai "ministram un deputātiem visu laiku tiek uzdoti jautājumi par manu atrašanos šajā amatā".
    Sončiks sacīja, ka ar savu atlūgumu "sagādājis prieku saviem ienaidniekiem", kuri vēlējušies, lai viņš šajā amatā nestrādā. Konkrētus uzvārdus Sončiks nenosauca, norādot, ka tie tāpat esot zināmi.
    Vaicāts, ko paredzējis darīt pēc amata atstāšanas, Sončiks sacīja, ka nodarbosies ar privāto biznesu un turpinās tiesāties, jo jau patlaban ir noteikts krimināllietai, kurā viņš ir apsūdzētais. Sončiks izteicās, ka tā ir "lieta, kurai prokuratūra devusi nosaukumu "krimināllieta", lai gan tajā skarti tie paši jautājumi, kas civillietā", kurā viņš tiesājies par atjaunošanu amatā.
    Sončiks sacīja, ka viņa dienas kārtībā ir arī jautājums par tālāko tiesāšanos Eiropas Cilvēktiesību tiesā, taču šobrīd nekādus konkrētus soļus šajā virzienā viņš vēl neesot spēris.
    Kā ziņots, Sončiks kasācijas kārtībā bija apstrīdējis viņam nelabvēlīgo Administratīvās apgabaltiesas spriedumu strīdā ar Valsts civildienesta pārvaldi (VCP) par lēmumu viņu atbrīvot no vadošā amata VID. Arī kasācijas instances spriedums bija viņam nelabvēlīgs.
    VCP Sončikam pārmeta nepietiekamas kontroles nodrošināšanu VID, proti, viņš šādi esot veicinājis galvojuma apliecības izsniegšanu "Dinaz naftai", lai gan jau tolaik bijis pamats uzskatīt, ka šai firmai varētu būt nodokļu parādi. Sončikam tika pārmesta arī izlīguma noslēgšana ar apdrošinātāju AS "Baltikums". VCP nolēma, ka piemērojamais sods šajā lietā būtu atbrīvošana no VID vadītāja amata. 
    Lēmumu par Sončika atbrīvošanu no VID ģenerāldirektora amata valdība pieņēma pēc toreizējā finanšu ministra Valda Dombrovska (JL) ieteikuma.
    Savukārt tagadējais finanšu ministrs Spurdziņš Sončikam piedāvāja strādāt FM par valsts sekretāra vietnieku. Šo piedāvājumu viņš pieņēma, gan norādot, ka šis amats nebūs šķērslis turpināt tiesāšanos par VID ģenerāldirektora amatu.
    VID Sončiks vadīja kopš 1996.gada augusta.
    Krimināllietu, kurā apsūdzēts Sončiks, Centra rajona tiesa sāks izskatīt šā gada 9.maijā. Sončikam galīgā apsūdzība uzrādīta pēc Krimināllikuma 318.panta 2.daļas par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, kas izraisījusi smagas sekas. Lietā apsūdzēts arī VID ierēdnis Andrejs Runcis, kuram galīgā apsūdzība celta pēc 319.panta 2.daļas par valsts amatpersonas bezdarbību, kas izraisījusi smagas sekas. 

Likvidēs Nejēdzību novēršanas biroju 
Irina Jesina,  Diena  02/21/05    Budžeta līdzekļu taupīšanas dēļ Valsts kanceleja (VK) nolēmusi reorganizēt Einara Repšes (JL) valdības izveidoto Nejēdzību novēršanas biroju, to apvienojot ar vēstuļu un apmeklētāju pieņemšanas nodaļu, Dienai apstiprināja VK preses dienesta vadītāja Ieva Skrastiņa. Lēmums esot pieņemts, pamatojoties uz firmas Fontes R&I ieteikumiem kancelejai — gan nejēdzību birojā, gan vēstuļu nodaļā pēdējā laikā esot vērsušies arvien mazāk iedzīvotāju. 
    	Lai izvairītos no funkciju dublēšanās, VK ieteikts abas struktūrvienības apvienot. 2004.gada otrajā pusē Nejēdzību novēršanas birojs saņēmis tikai dažus desmitus vēstuļu mēnesī, tās izvērtēja trīs biroja darbinieki. Samazinājies arī VK saņemto vēstuļu skaits kopumā: 2003.gada sākumā dienā tika saņemtas vidēji 20 vēstules, bet pērnā gada otrajā pusē vēstuļu skaits esot sarucis vidēji līdz 13 dienā. Paredzēts, ka VK vēstuļu un apmeklētāju pieņemšanas nodaļa turpmāk pildīs arī Nejēdzību biroja funkcijas, Dienai teica I.Skrastiņa.
    	Nejēdzību novēršanas biroju VK izveidoja ar E.Repšes rīkojumu 2003.gada sākumā, paralēli vēstuļu nodaļai divu gadu laikā tas saņēma iedzīvotāju sūdzības par dažādām problēmām valsts pārvaldē, apkopojot informāciju par nepilnībām likumdošanā un atklājot valsts un pašvaldību amatpersonu prettiesiskās darbības.

Baltais zirgs — arī Ogrē 
Guntis Bojārs,  Diena  02/21/05    Priekškars atvēries. JL ar atklātību un godīgumu cer sašūpot ierasto varas kvartetu.
    	Te būs nopietna cīņa, tas jūtams jau tagad, saka uzņēmējs, Latvijas lielākā gaļas pārstrādes uzņēmuma Triāls īpašnieks un Jaunā laika (JL) saraksta līderis Ogrē Ludvigs Tribockis. Viņa smilškrāsas žaketi rotā nesen demonstratīvi piesprausta Ogres goda pilsoņa nozīme. Demonstratīvi tāpēc, ka februāra vidū domē pie varas esošās partijas goda pilsonību viņam atņēma. Notikušais ap šo mazo piespraudi ne tikai ir kļuvis par galveno politisko tematu ogrēniešu valodās, bet arī pavisam skaidri iezīmē arī frontes līniju priekšvēlēšanu kaujā. 
    	Atšķirībā no iepriekšējās reizes 2001.gadā tā šoreiz solās būt krietni skaļāka — ne tik daudz tāpēc, ka toreizējo 10 sarakstu vietā tagad ir 13, bet gan tāpēc, ka gandrīz vienlīdz lielas ambīcijas uz varu pieteicis gan jaundibināts vietējais politiskais spēks Ogres novadam (ON) tagadējā mēra Edvīna Bartkeviča vadībā, gan JL, kura stratēģija — vēlme iegūt 51% vietu domē un lozungi par pilnīgu atklātību un godīgumu — mats matā sakrīt ar savulaik JL līdera Einara Repšes deklarēto pirms Saeimas vēlēšanām un radījuši tikpat vētrainu pretreakciju.
   	LC pārceļas uz ON
    	Šoreiz 11 deputātu vietā ogrēniešiem būs jāievēl 13, jo 2002.gadā Ogres pilsētai, veidojot novadu, pievienojās Ogresgals. Par politisko piedāvājumu žēloties nevar. Bez JL un ON 13 sarakstu spektrā ir visi lielākie valstī zināmie politiskie spēki ar bagātīgi atšķirīgu kandidātu klāstu. Piemēram, no sešiem PCTVL kandidātiem četri ir bez darbavietas, savukārt Jaunais centrs izvēlējies iet "šuvēju" ceļu, sarakstā iekļaujot sešus bijušā Ogres trikotāžas, tagad OT–Grupas darbiniekus. 
    	Ne tik ekscentriski rīkojušās patlaban domē pārstāvētās partijas. Gandrīz nemainīgi stabilu komandu saglabājuši TB/LNNK ar Vitu Pūķi priekšgalā, pie pārbaudītiem līderiem palikusi arī Tautas partija (TP) (Juris Tukišs), LSDSP (Gunārs Kārkliņš un Ruta Rabčevska), kā arī Kristīgo demokrātu savienība (KDS) (Raimonds Pabrieža), kuru pirmie numuri visi ir domes deputāti. 
    	Taču vislielākās pārmaiņas piedzīvojis ar četrām vietām iepriekšējās vēlēšanās uzvarējušais Latvijas ceļš (LC), kura sarakstā no vecās komandas palicis tikai viens kandidāts. Pārējie — kas ieguva visvairāk balsu, arī līderis E.Bartkevičs un viņa vietnieks domē Raimonds Javoišs, — kļuvuši par ON saraksta lokomotīvēm un jau patlaban kopā ar TP, LSDSP un TB/LNNK deputātiem domē veido koalīcijas vairākumu. Arguments ON tapšanai esot ciešāka deputāta sasaiste ar vēlētāju un iespēja lēmumu pieņemt uz vietas. 
    	Daudzos sarakstus un lielo politisko interesi par Ogri E.Bartkevičs skaidro ar to, ka pilsēta ir savesta kārtībā, iedzīvotāju skaits aug un ir atrisinātas apkures problēmas, atgādinot, ka Ogrē ir viens no valstī lētākajiem siltuma tarifiem. Kā iespējamos nākamos sadarbības partnerus domē viņš min jau tos pašus koalīcijas partnerus, un, spriežot pēc programmām, būtisku domstarpību starp tiem nav. 
    	Šī četrinieka solījumos dominē ielu atjaunošana, klientu centru izveidošana, tuneļa ierīkošana zem dzelzceļa pārbrauktuves, arī komunālās saimniecības pilnveidošana. Atšķirīgi no pārējiem ON grib izstrādāt sporta attīstības plānu un izveidot uzņēmēju padomi, TB/LNNK — jaunu autoostu, LSDSP — jaunus lēto cenu veikalus, TP — renovēt kultūras centra zāli. 
    	Vietējā laikraksta Ogres Ziņas galvenā redaktore Inta Stīpniece kā spēcīgākos vērtē ON — saraksts ir labi izveidots, tajā ir gan uzņēmēji, gan labi novērtēti cilvēki no dažādām sabiedrības grupām. Domē, viņasprāt, iekļūs arī ON nosauktie partneri, iespējams, arī LC un KDS. Kopumā viņa paredz, ka sastāvs varētu būt politiski ļoti sadrumstalots. "Un noteikti būs arī Tribockis," ar pārliecību saka I.Stīpniece, "kur vēl labāku bezmaksas reklāmu var vēlēties, kādu Tribockim sagādāja domes deputāti." 
   	JL — baltā zirgā
    	Pēkšņo lēmumu par savulaik piešķirtā goda pilsoņa statusa atņemšanu L.Tribockim, par ko balsoja četrinieks, deputāti pamatoja ar Valsts ieņēmuma dienesta aizdomām par kontrabandas gaļas kravu uzņēmēja firmā Triāls un vairāku iedzīvotāju parakstītu iesniegumu, taču I.Stīpniece šo deputātu soli sauc par neloģisku, politisku un tuvredzīgu, un pielīdzināmu lāča pakalpojumam. "Par šo gadījumu mums nepienāk neviena atbalstoša vēstule vai telefona zvans," saka I.Stīpniece. 
    	JL nometnē šis lēmums nācis gluži kā svētku salūts JL deklarētajai netaisnībai un negodīgumam, kas notiekot Ogrē, un kā izskaušana ir partijas programmas pirmajā rindkopā. Pēc L.Tribocka teiktā, Ogres lielākā problēma ir tā, ka lēmumus pieņem šaurā lokā un trūkst atklātības. Viena no JL saraksta kandidātēm, tagad domes opozīcijas deputāte Ilga Vecziediņa kā piemērus tam min vairākas zemju iznomāšanas lietas, plānu Ogres centrā ļaut būvēt lielveikalu, kā arī LSDSP līdera G.Kārkliņa pilsētai sagādāto T–Marketu, par ko sūdzas apkārtnes iedzīvotāji, lai gan sākumā viņš solījis būvmateriālu veikalu. Visbeidzot viņa arī kritizē E.Bartkeviča slavētos siltuma tarifus — viņasprāt, jāievieš tarifu vienpakāpes sistēma, nevis pašreizējā divpakāpju, kas liek cilvēkiem maksāt arī par nepatērēto siltumu.
    	JL no pārējiem partiju piedāvājumiem atšķiras arī ar to, ka vienīgie piedāvā radīt pilsētvides koncepciju un runā par pilsētas seju, kas, kā Diena jau rakstīja, aplūkojot Ogres attīstību, ainaviski bagātajai pilsētai tā arī īsti nav izveidota. 
    	Ideju īstenošanai, pēc L.Tribocka vārdiem, JL vajagot vairākumu, tas būtu septiņas vietas domē. Ja rezultāts būs sliktāks, JL cer uz vientuļajiem domē iekļuvušajiem deputātiem, un, noprotams, tikai pēc tam iespējama sadarbība ar E.Bartkeviču. 
    	"Es nezinu, vai tā ir pareizā stratēģija paziņot, ka visi ir zagļi," JL rīcību komentē E.Bartkevičs. Viņš atzīst, ka L.Tribockis būs nopietns pretinieks, ko daļēji nodrošina arī JL popularitātes zīmols. Arī viņš kategoriski nenoliedz sadarbību ar JL: "Ja vajadzēs, runāsim." 
    	I.Stīpniece nepieļauj iespēju, ka Ogrē pēkšņi varētu uzvarēt kāda "banānu vai šņabja dalītāju partija", līdz šim pieredze rāda, ka ogrēniešiem viss noticis prognozēti. Taču viņa arī norāda, ka cilvēkiem ir pārāk īsa atmiņa, lai partijas novērtētu pēc to darbiem, kā to vēlas JL. 
    	Kas kandidē
    	Uz 13 deputātu vietām 13 sarakstu, 158 kandidāti — 12,1 deputāts uz vienu vietu. 
    	1. Latvijas Zaļā partija, pirmais numurs — Sandra Upeniece (1962), Ogres estrādes direktora vietniece
    	2. TB/LNNK, Vita Pūķe (1962), Ogres novada domes priekšsēdētāja padomniece
    	3. Latvijas Zemnieku savienība, Jāzeps Janiševs (1955) Valsts policijas uzņēmuma Apsardze mehāniķis
    	4. PCTVL, Tatjana Ivakina (1975), darbavietas nav 
    	5. Ogres novadam, Edvīns Bartkevičs (1956), Ogres novada domes priekšsēdētājs
    	6. Jaunais centrs, Aivars Balodis (1941), a/s OT–Grupa konsultants
    	7. Latvijas ceļš, Pēteris Dimants (1980), SIA Baltijas koks direktors
    	8. LSDSP, Gunārs Kārkliņš (1953), SIA Labības elevators direktors
    	9. Tautas partija, Juris Tukišs (1955), Lielrīgas reģionālās lauksaimniecības pārvaldes vadītājs
    	10. Tautas saskaņas partija, Jānis Balodis (1940), SIA MRK projektu vadītājs
    	11. Jaunais laiks, Ludvigs Tribockis (1961), SIA Triāls direktors, īpašnieks
    	12. Kristīgi demokrātiskā savienība, Raimonds Pabrieža (1959), SIA Monta ANNO 1987 direktors
    	13. Latvijas Pirmā partija, Sandra Bondarevska (1956), Ogres rajona padomes galvenā speciāliste

Gulbis par partiju paziņos pēc vēlēšanām 
Ināra Egle,  Diena  02/21/05    No Jaunā laika aizgājušais Saeimas deputāts Māris Gulbis, kas izveidojis sabiedrisko organizāciju Jaunie demokrāti, joprojām noskaņots pildīt apņemšanos nākamajā dienā pēc pašvaldību vēlēšanām pieņemt lēmumu par partijas izveidošanu. Organizācijā, kas apvieno viņa domubiedrus, tagad ir nedaudz vairāk kā simt cilvēku, kuru vidū esot daudz jauniešu, kā arī vairākas sabiedrībā pazīstamas personas, piemēram, kinorežisore Vija Beinerte, advokāts Juris Eglītis, Andris Deniņš no SIA Invest Riga, kā arī bijušais ceļu policijas priekšnieks Visvaldis Puķīte.
    	M.Gulbis pieļāva — ja tiks pieņemts lēmums partiju veidot, tad tās dibināšanas kongress varētu notikt maijā. Jau ziņots, ka Jauno demokrātu iniciatīvas ir atbalstījis bijušais Valsts prezidents Guntis Ulmanis. Līdz ar M.Gulbi no JL aizgāja arī Saeimas deputāte Ināra Ostrovska, kas arī tajā darbojas. Pēc paziņojumiem par JD izveidošanu plašākai sabiedrībai nav bijusi iespēja iepazīties ar to darbību. M.Gulbis sacīja, ka viņš esot iedevis tribīni jauniem cilvēkiem, kuriem citos politiskajos spēkos esot grūti iekarot vērā ņemamas pozīcijas. Viņi arī noteikšot organizācijas darba kārtību, kas būšot vērsta uz nākotni, piemēram, viens no virzieniem varētu būt programmas radīšana Eiropas tirgus iekarošanā, kādas valstij neesot. Organizācijas nosaukums nozīmējot, ka tā apvieno jaunās domāšanas cilvēkus, kas atzīst labāko pārvaldes formu — demokrātiju.
    
Daudziem kandidātu sarakstiem jancīgi nosaukumi
DELFI  02/21/05     Latvijas pagastu un mazpilsētu vēlētāju apvienību saraksti, bez jau ierastajiem nosaukumiem “Mēs – savam pagastam” vai “attīstībai”, guvuši nosaukumus gan no kandidātu uzvārdiem, gan profesijām, gan no tautu parunām un attieksmes pret dzīvi. 
    	Tā piemēram Ceraukstes pagastā startē saraksts “Pagasta šoferis”, kurā ir tikai viens kandidāts – pagasta šoferis, Liezeres pagastā ir saraksts “Pēdējā cerība”, Ipiķu pagastā – “Pēdējais laiks”, Zaubes pagastā – “Cerība nr. 1”, bet Laidzes pagastā ir apvienība “Laimes lācis”. 
    	Savukārt Zaļenieku pagastā sarakstu izveidojis kāds sagādnieks Ojārs, un saraksta nosaukums ir “Ojārs un domubiedri”, bet Asares pagasta pieteikts saraksts “Timahovs”, kurā pirmais numurs ir individuālais uzņēmējs Valērijs Timahovs. 
    	Vairāku sarakstu nosaukumi aicina uz darbību, kaut ko sola vai pamāca vēlētājus, piemēram, Virešu pagastā startē apvienība “Jūsu problēmas – arī mūsu”, Vārkavas novadā - “Uz priekšu, draugi”, Drustu pagastā – “Godā, Cieni, Strādā!” un “Ne soli atpakaļ!”, Sēmes pagastā – “Ticiet - mēs to varam!”. Alsungas pagastā pieteikts saraksts “Darbs dara darītāju”, Dunikas pagastā – “Kā strādāsim, tā dzīvosim”, Beļavas pagastā - “Kā lemsiet, tā būs”, bet Stāmeriena ir apvienība “Lai top...”. 
    	Daudzeses pagastā viena no apvienībām saucas ”Veiksmi visiem”, Tilžas pagastā ir apvienība “Dienai pēc rītdienas”, Saldus pagastā – “Tik un tā”, vēlēšanās startē arī saraksts “Par kultūru un kulturāliem cilvēkiem Kārsavā”, Pļaviņās kandidē saraksts ar nosaukumu “Krustceles”, bet Asūnes pagastā saraksts uzreiz brīdina vēlētājus par pašvaldības iespējam – tā nosaukums ir “Realitāte un iespējas”. Savukārt Ambeļu pagastā ir divi saraksti ar vienādu nosaukumu “Mēs savam pagastam”, Nīgrandes pagastā pieteikts saraksts “Savējie sapratīs”, saraksts “Savējie” ir vairākos pagastos, bet Strenčos ir apvienība “Tavējie”. Stoļerovas pagastā ir saraksts ar patriotisku atziņu – “Stoļerova ir tikai viena”, Viļānos startē apvienība “Ar labiem nodomiem”, Birzgales pagastā – “Būt vai nebūt”, Straupes pagastā – “Vīru doma”. 
    	Klintaines pagastā vienā sarakstā apvienojās “Optimisti”, Annas pagastā pieteikts saraksts “Cilvēks cilvēkam”, Ilzenes pagastā – “Soli pa solim”, Engures pagastā – “Mēs – sievietes - pagastam”, Katvaru pagastā – “uzņēmēju un pensionāru apvienība Sarma”, bet Galgauskas pagastā apvienības nosaukums vēstī, ka tā veidota ”Dzīvei, darbam un priekam”. 
    	Vestienas pagastā pretēji pašreizēja pagasta priekšsēdētāja vadītajam sarakstam “Mēs - Vestienai”, kāds uzņēmējs izveidoja sarakstu “Es Vestienai”, kurā viņš arī ir vienīgais kandidāts. 

Premjeru neapmierina plānotais naudas palielinājums zinātnei 
Ilze Grīnuma,  Diena  02/23/05    Zinātnes budžets turpmāk katru gadu palielināms par 0,15% no iekšzemes kopprodukta (IK), kas pašreiz būtu apmēram 9 miljoni latu, līdz kopējais finansējums zinātniskajai darbībai sasniegs vismaz 1% IK. Par šādu normu zinātniskās darbības likumprojektā pirms galīgā lasījuma otrdien zinātnieki vienojās ar Saeimas Izglītības komisijas deputātiem. Ar komisijas balsojumu nav mierā premjers Aigars Kalvītis (TP), kurš piedalījās tās darbā un ikgadējo pieaugumu ieteica samazināt līdz 0,1% jeb pašreiz nepilniem 7 miljoniem latu gadā. Jautājumu vēl skatīs koalīcijā.
"Nevar solīt pieaugumu, kas varētu apgrūtināt budžeta veidošanu," Dienai sacīja premjera preses sekretārs Arno Pjatkins. Ja gada otrajā pusē izrādīsies, ka valsts budžets "labi pildās," varēs lemt par iespēju zinātnei piešķirt vēl papildu līdzekļus. Komisijas balsojumā nepiedalījās TP frakcijas deputāti. Tieši jautājums par finansējumu pērn īsi pirms valdības maiņas apturēja likumprojekta tālāko virzību Saeimā, kā rezultātā uz zinātniskajiem institūtiem tika aplami attiecināts Komerclikums. Ikgadējs pieaugums bija iekļauts likumprojekta otrā lasījuma redakcijā, bet to neparedzēja Induļa Emša (ZZS) valdības apstiprinātais 2005.gada budžets.
Valsts budžeta finansējums zinātnei 2003.gadā bija 0,18% no IK, informēja Izglītības un zinātnes ministrijā. Tādējādi šogad zinātnes naudai jābūt vismaz 0,33% IK, jo dati par pērno gadu vēl nav apkopoti. Noteikto 1% plānots sasniegt līdz 2010.gadam, kā nosaka valdības deklarācija. Izglītības, kultūras un zinātnes komisija darbu pie likumprojekta beigs trešdien, un tas tiks iesniegts Saeimā galīgajam balsojumam.
Diena tiesā apstrīd Bojāra rīcību 
Ivars Āboliņš,  Diena  02/23/05     Laikraksts Diena vērsies administratīvajā rajona tiesā, apstrīdot Rīgas mēra Gundara Bojāra (LSDSP) lēmumu neatklāt domes centrālā aparāta darbinieku vārdus, kuri uz 18.novembri un Ziemassvētkiem saņēmuši prēmijas. "Bojārs nekaunīgi ignorē pienākumu atskaitīties līdz pēdējam santīmam par to, kā tērējis rīdzinieku naudu. Mēs gribam šo nekaunību ierobežot tiesas ceļā, bet rīdzinieki varēs izvēlēties, vai viņu sodīt 12.marta vēlēšanās," teic Dienas galvenā redaktore Sarmīte Ēlerte. 
Pirmo reizi Rīgas domi iepazīstināt ar prēmēto darbinieku sarakstu Diena lūdza drīz pēc 18.novembra, taču saņēma atteikumu. G.Bojārs piekrita izpaust tikai kopējo prēmijās tērēto summu un tās saņēmušo darbinieku amatu nosaukumus. Līdzīga situācija atkārtojās arī pēc Ziemassvētkiem — G.Bojārs turpināja slēpt prēmēto uzvārdus. Sekoja Valsts datu inspekcijas atzinums, kurā bija norādīts — nesniedzot prēmijas saņēmušo uzvārdus, dome pārkāpj Informācijas atklātības likumu. Tomēr arī pēc šā atzinuma saņemšanas G.Bojārs prēmēto uzvārdus neatklāja, aizbildinoties ar Ministru kabineta noteikumiem par kārtību, kādā valsts pārvaldes un pašvaldības iestāžu rīcībā esošā informācija nododama atklātībai. Pieteikumā tiesai gan norādīts, ka šī tiesību norma paredz iespēju iestādei atteikt sniegt informāciju, ja tā publicēta vai citādi nodota atklātībai. Tomēr Dienas pieprasītās ziņas Rīgas pašvaldības portālā riga.lv nav atrodamas.
Aicinājumu beidzot atklāt prēmēto uzvārdus G.Bojāram izteikuši arī premjers Aigars Kalvītis un reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs Māris Kučinskis (abi TP).

Jaunākajam deputāta kandidātam ir 18 gadi, vecākajam - 82 gadiLETA  02/23/05     Centrālās vēlēšanu komisijas (CVK) apkopotā statistika liecina, ka jaunākajam pašvaldību deputātu kandidātam ir 18 gadi, vecākajam - 82 gadi, bet kandidātu vidējais vecums ir 45 gadi. 
Kopumā pašvaldību vēlēšanām, kas notiks 12.martā, ir iesniegti 1696 saraksti, kuros kandidē 15 689 deputātu kandidāti. 54,7% deputātu kandidātu ir vīrieši, 45,3% - sievietes. 
Augstākā izglītība ir 49,6% deputātu kandidātiem, vidējā - 47,7%, pamatizglītība - 2,7% deputātu kandidātu. 
	Pašvaldību vēlēšanās Latvijā kandidē 16 tautību pārstāvji, no tiem 80,1% ir latvieši, 5,1% - krievi. Vēl pašvaldību vēlēšanās kandidē 140 poļi, 108 lietuvieši, 93 baltkrievi, 44 ukraiņi, 13 ebreji, 8 lībieši, 9 igauņi, 4 vācieši, 4 čigāni, 2 tatāri, 2 armēņi un viens brits, bet 1889 jeb 12% deputātu kandidātu nav norādījuši savu tautību. 
Tiesa ļauj diviem bijušajiem Komunistiskās partijas darboņiem kandidēt vēlēšanās 
LETA  02/24/05     Administratīvā rajona tiesa atcēlusi divus Ludzas pilsētas vēlēšanu komisijas lēmumus, ar kuriem no pašvaldību vēlēšanu deputātu kandidātu sarakstiem tika svītroti bijušie Padomju Savienības Komunistiskās partijas (PSKP) darboņi - Fridijs Bokišs un Filips Strogonovs.
	Tā kā pašvaldību vēlēšanas notiks jau 12.martā, Administratīvā rajona tiesa apmierinājusi abu Latvijas Sociālistiskās partijas deputāta kandidātu lūgumus noteikt, ka tiesas spriedums izpildāms nekavējoties. Tiesa atcēlusi Ludzas pilsētas vēlēšanu komisijas 8.februāra lēmumu par viņu svītrošanu no saraksta un uzlikusi par pienākumu vēlēšanu komisijai abus kandidātus sarakstā atjaunot.
	Spriedumu var pārsūdzēt 20 dienu laikā, iesniedzot apelācijas sūdzību.
	No deputātu kandidātu sarakstiem Bokišs un Strogonovs tika svītroti, jo saskaņā ar Rīgas Centra rajona tiesas 1995.gadā pieņemtajiem spriedumiem abi pēc 1991.gada 13.janvāra darbojušies PSKP ietilpstošajā Latvijas Komunistiskajā partijā (LKP). Šādu cilvēku kandidēšanu nepieļauj pašvaldību vēlēšanu likums.
	Kā liecina aģentūras LETA rīcībā esošie spriedumi, Administratīvā rajona tiesa konstatējusi, ka Rīgas Centra rajona tiesa 1995.gadā izskatījusi abu kandidātu sūdzības par Centrālās vēlēšanu komisijas (CVK) lēmumu svītrot viņus no Saeimas vēlēšanu deputātu kandidātu saraksta.
	Attiecībā uz Bokišu tiesa spriedumā toreiz norādījusi: "Tiesas sēdē ir pierādīts, ka Fridijs Bokišs pēc 1991.gada 13.janvāra ir darbojies PSKP (LKP) Ludzas rajona komitejas sastāvā, bijis vietnieks komisijā, kas atbildīga par partijas organizatorisko darbību rajonā."
	Attiecībā uz Strogonovu 1995.gada tiesas spriedumā teikts: "Tiesa uzskata par pierādītu faktu, ka Strogonovs pēc 1991.gada 13.janvāra ir darbojies PSKP (LKP)", kas pierādīts ar Latvijas Valsts arhīva izsniegtajām dažādu dokumentu kopijām.
	Administratīvā rajona tiesa savos spriedumos norāda, ka līdz 1998.gada septembrim sūdzības par vēlēšanu komisijas lēmumiem tika izskatītas Latvijas Civilprocesa kodeksa 23.nodaļas kārtībā, tādējādi tiesa varēja pieņemt lēmumu atcelt CVK lēmumu par kandidāta svītrošanu vai atstāt to spēkā. Administratīvā rajona tiesa uzskata, ka tolaik Centra rajona tiesa nevarēja taisīt spriedumu, ar kuru atzīta konkrēto personu darbība PSKP (LKP) pēc 1991.gada 13.janvāra.
	Tiesa arī norāda, ka tikai 1996.gada 5.decembrī stājās spēkā grozījumi pašvaldību vēlēšanu likumā, kas neļāva kandidēt vēlēšanās personām, kuras pēc 1991.gada 13.janvāra darbojušās PSKS (LKP) vai tās reģionālajā komitejā.
	Līdz ar to Administratīvā rajona tiesa uzskata, ka rastos situācija, "ka atzinums, kas pieļauj personas Satversmē garantēto tiesību ierobežošanu, tiek pieņemts vēl pirms tam, kad šāds ierobežojošs nosacījums tiek iekļauts likumā".
	Tiesas spriedumos arī ietverta atsauce uz Satversmes tiesas spriedumu, kurā bija norādīts, ka "tikai formāla piederība pie minētajām organizācijām [VDK, PSKP u.c.] nevar kalpot par iemeslu, lai persona nedrīkstētu pieteikt par kandidātu un ievēlēt Saeimā. Apstrīdētās normas ir vērstas tikai pret tām personām, kuras ar aktīvu darbību pēc 1991.gada 13.janvāra okupācijas armijas klātesamības apstākļos mēģināja atjaunot iepriekšējo režīmu, bet nav attiecināmas uz personām ar atšķirīgu politisko pārliecību."
	Atsaucoties uz šo Satversmes tiesas secinājumu, Administratīvā rajona tiesa konstatējusi, ka ar Rīgas Centra rajona tiesas spriedumiem nav "nepārprotami un viennozīmīgi konstatēta pieteicēja [Bokiša un Strogonova] aktīva darbība PSKP (LKP) vai tās reģionālajā komitejā". Tiesai nav radusies pārliecība, ka vispārējās jurisdikcijas tiesa, pieņemot šos spriedumus, vadījusies pēc kritērijiem, ko jēdzienam "darbība PSKP (LKP)" izvirzījusi vēlāk iedibinātā tiesu prakse, tai skaitā Satversmes tiesas spriedums.
	"Līdz ar to vispārējās jurisdikcijas tiesas konstatējums ir vērtējams kritiski šībrīža likuma izpratnē," teikts Administratīvās rajona tiesas spriedumā.
	Ņemot vērā šos faktus, Administratīvā rajona tiesa secinājusi, ka abās šajās lietās nevar uzskatīt par pierādītu faktu, kas konstatēts Centra rajona tiesas spriedumos, proti, - ka gan Bokišs, gan Strogonovs būtu darbojušies Komunistiskajā partijā pēc 1991.gada 13.janvāra. Starp komunisma ilūzijām un realitāti 
Anna Rancāne,  Diena  02/24/05    Daugavpilij esot trešais lielākais attīstības potenciāls Eiropā pēc Atēnām un Diseldorfas, liecina žurnāla FDI aptauja. Attīstību gaida arī vēlētāji
	Otrajai lielākajai Latvijas pilsētai pēdējos gados bijis jāpārdzīvo gan satricinošs domes apvērsums, gan divu mēru nomaiņa. Rihardu Eigimu (Latgales gaisma) un Ivaru Šķiņču (vispirms LG, tagad Latvijas Pirmā partija) priekšsēdētāja krēslā nomainījusī Rita Strode (Latvijas ceļš) uzskata, ka ir izdevies, ciešāk savelkot taupības jostu, ar grūtībām izpeldēt iepriekšējās komandas azartiski ņemto kredītu okeānā, izšķirties par vairākiem nepopulāriem lēmumiem un pamazām ievest Daugavpili tirgus ekonomikā balstītā realitātē. 
	Starp realitāti un ilūzijām balansē arī 2005.gada pašvaldību vēlēšanu piedāvājumi, kur uz 15 vietām Daugavpils domē pretendē vēl nebijis daudzums sarakstu. Tas, kā atzīst Daugavpils universitātes (DU) Sociālo zinātņu fakultātes dekāns, asociētais profesors Vladimirs Meņšikovs, liecina gan par daugavpiliešu lielo politisko aktivitāti, gan arī par dažu ekonomisko grupējumu ieinteresētību pašvaldības darbā, jo arī Daugavpilī, kas referendumā balsoja pret Eiropas Savienību, tomēr ienāks lieli ES līdzekļi.
	Iepriekšējās vēlēšanās lielākā daļa iedzīvotāju deva priekšroku jaunā biznesmeņa R.Eigima vadītajai partijai LG, kas vēlētājiem bārstīja gan dāsnas dāvanas, gan solījumus. Pavisam negaidot mazākumā palika viņu konkurenti — septiņus gadus pilsētā valdījusī mēra Alekseja Vidavska komanda. Toreiz daugavpilieši apliecināja, ka vēlas pārmaiņas, ko varētu nodrošināt jauni, enerģiski ļaudis, tāpēc pārsvarā viņu izvēle bija starp diviem līderiem. Tagad izvēle būs sarežģītāka — bez diviem sīvākajiem konkurentiem R.Eigimu un R.Strodi, un tradicionālajām PCTVL un LSDSP uz vietām domē pretendē gan LPP ar miljonāru Vladislavu Drīksni un eksmēru Ivaru Šķiņču, gan Darba partija, kuras lokomotīve ir kādreizējais Daugavpils pagaidu valdes priekšsēdētājs, 7.Saeimas deputāts, izbijušais sociāldemokrāts Valdis Lauskis.
	Kreiso bloks ir sašķēlies PCTVL, kura priekšgalā ir 7.Saeimas deputāts, dedzīgais izglītības reformas pretinieks Miroslavs Mitrofanovs, un Tautas saskaņas partijā, kuru vainago domes deputāts Iļja Podkolzins, kas tika iesaistīts neglītā skandālā par nelegāla publiskā nama apmeklēšanu darba laikā. Uz centriskām pozīcijām pretendē partija Jaunais centrs, kuras līderis ir Daugavpilī dzimušais Rīgas Maskavas nama direktors Jurijs Silovs, solot gan Krievijas investīcijas, gan Maskavas atbalstu Daugavpils cietokšņa rekonstrukcijai. Uz panākumiem beidzot cer arī Tautas partija ar Daugavpils rajona līderi Arvīdu Kucinu un labākās Daugavpils skolas, Krievu liceja direktoru Jevģeņiju Timošenko. 
	Labējo galu pārstāv viena no Daugavpils vecākajām partijām, TB/LNNK, kas startē kopīgi ar Jauno laiku, ierakstot kandidātu rindās arī sirmo rakstnieci Anitu Liepu. Uz daugavpiliešu sirdi pretendē arī Rēzeknes eksmēra Ernesta Jurkāna partija Latgales sirds. Vairākos sarakstos ir kāds ietekmīgs masu mediju pārstāvis — SIA Dautkom TV rīkotājdirektors, avīzes SeiČas izdevējs Marjans Pankevičs (TP), SIA Latgales reklāma direktors, avīzes Million izdevējs Grigorijs Ņemcovs (Jaunais centrs), žurnāla Kapital Region galvenā redaktore Tatjana Margeviča (Latgales sirds). 
	2001.gada pavasarī R.Eigima vadītā dome savu darbību sāka vētraini, veicot radikālu kadru nomaiņu, solot jaunu rūpnīcu projektus, kas tā arī neīstenojās. Tika ņemti kredīti pilsētas izdaiļošanai un jaunu autobusu iegādei, bet netika maksāts pašvaldības uzņēmumiem, iekrājās liels parāds Latvijas gāzei. 2003.gadā ilgstoši netika pieņemts pilsētas budžets, līdz vadzis lūza un deputāti 10.aprīlī ar balsu vairākumu mēru nogāza no amata, argumentējot to ar Daugavpils smago finansiālo situāciju, lielajām kredītsaistībām un nedemokrātisko domes vadības stilu. Par jauno priekšsēdētāju ievēlēja LG pārstāvi I.Šķiņču, kam bija jāķeras pie glābšanas riņķa — jālūdz Valsts kasē ilgtermiņa kredīts parādu dzēšanai. Četrarpus mēnešu noturējis smagos grožus, I.Šķiņčs izteica vēlēšanos labāk atgriezties pedagoga amatā. Situācija bija jāglābj pašvaldības darbā pieredzējušajai R.Strodei. 
	Viņas partijas biedrs, Hipotēku bankas Daugavpils filiāles vadītājs Jānis Lāčplēsis uzskata, ka šis periods Daugavpilij bija ļoti smags — lai pārvarētu krīzi, bija jāatsakās no daudziem R.Eigima laikā pieņemtajiem sociālajiem atvieglojumiem. R.Strode atzīst, ka izdevies ne tikai nostabilizēt budžeta situāciju, bet arī atrast līdzfinansējumu ES naudas apgūšanai, tomēr no kārdinošiem pilsētas attīstības projektiem bija jāatsakās. "Viens gan man tomēr neizdevās — atgriezt iedzīvotājus realitātē," atzīstas R.Strode. "Daudzi daugavpilieši dzīvo atrauti gan no pārējās Latvijas, gan no Eiropas un ir pārliecināti, ka sliktāk kā Daugavpilī nav nekur, kaut gan reti kurā pilsētā var atrast tādas sociālās garantijas."
	Pa šiem gadiem mainījies arī Daugavpils vizuālais veidols — gada sākumā Daugavpils saņēmusi jaunu, modernu autoostu, pašā centrā slejas milzīga lielveikala klucis, kura uzbūvēšanu pilsētnieki uzņem nevienprātīgi, bet joprojām pašā Vienības laukumā neapdzīvota stāv viesnīcas ēka, jo pašvaldībai nav izdevies vienoties ar būvnieku par tās rekonstrukcijas pabeigšanu. 
	Daugavpils deputātu kandidāti pilsētniekus vispirms uzrunā no košiem, estrādes šova afišām līdzīgiem fotoplakātiem. Visvairāk redzams R.Eigima smaidošais vaigs un DPP/LC sēdošā komanda. "Baškov napostavili, i vsjo (galvas salikuši, un viss — krievu val.)," nospļaujas centrā satiktais privātuzņēmējs Jurijs, kas domā balsot par kādu no jaunajiem sarakstiem. "Šīs statiskās bildes domājošu vēlētāju neuzrunā. Daugavpilī pārāk maz domā par politiskās reklāmas profesionalitāti," saka Daugavpils teātra direktore Inese Laizāne. Vairāki politiķi saviem vēlētājiem par prieku nopirkuši teātra izrādes, taču visgrūtāk bijis apmierināt kādas partijas vēlmi redzēt komēdiju, bet bez seksa. Teātra ļaudis piedāvājuši Blaumaņa No saldenās pudeles iestudējumu krieviski. 
	LG līderis arī šoreiz nav izticis bez saldumu dalīšanas, uz kuru paciņām redzams arī dāvinātāja smaids. "Man patīk dāvināt. Kas tad citiem to liedz darīt, vai skopums?" — tā pats R.Eigims. Pilsētnieku pastkastītes pārblīvē bezmaksas avīzes, kurās tiek noķengāts tas vai cits politiķis, bet uz tām lielākoties nav norādīts ne izdevējs, ne finansētājs. V.Meņšikovs atzīst — sakarā ar partiju finanšu ierobežojumiem šoreiz masu medijiem ir liela loma pirmsvēlēšanu cīņā, taču tad, kad DU Sociālo pētījumu institūts pirmoreiz veica socioloģisku aptauju par politiķu reitingiem Daugavpilī, neviena vietējā avīze pētījuma rezultātus nepublicēja.Kandidātu saraksti Kopumā 14 sarakstu ar 214 kandidātiem uz 15 domnieku vietām1. Latgales gaisma, pirmais numurs — Rihards Eigims (1962), Daugavpils domes deputāts2. Latvijas ceļš un Daugavpils pilsētas partija, Rita Strode (1955), Daugavpils domes priekšsēdētāja3. Latvijas Pirmā partija, Vladislavs Drīksne (1963), SIA Ditton nams valdes priekšsēdētājs, prezidents4. Tautas saskaņas partija, Iļja Podkolzins (1965), Daugavpils domes ekonomiskās attīstības nodaļas vadītājs5. Darba partija, Valdis Lauskis (1957), IU Laima, ekonomists6. Apvienība PCTVL, Miroslavs Mitrofanovs (1966), Eiroparlaments, lietvedības sekretārs7. Tautas partija, Arvīds Kucins (1958), Daugavpils rajona padomes priekšsēdētājs8. LSDSP, Rita Iesalniece (1960), poliklīnika Olvi, galvenā ārste9. Jaunais centrs, Jurijs Silovs (1961), a/s Maskavas kultūras un biznesa centrs — Maskavas nams, direktors 10. Apvienība TB/LNNK un Jaunais laiks, Jānis Pitrāns (1969), Latvijas pasts, Latgales reģiona direktors11. Zaļo un Zemnieku savienība, Artūrs Škute (1959), Daugavpils universitāte, profesors12. Politiskā patriotiskā apvienība Dzimtene, Francis Griškjans (1960), SIA Enerteks, valdes loceklis13. Partija Savienība Latgales sirds, Tatjana Margeviča (1961), žurnāla Kapital Region galvenā redaktore14. Mūsu Latvijai, Evelīna Gerasimoviča (1981), nestrādā
Jūrmalas mērs un LPP vairojuši popularitāti uz pašvaldības rēķina 
Dace Plato,  Diena  02/24/05     Jūrmalas domes priekšsēdētājs Juris Hlevickis un viņa pārstāvētā Latvijas Pirmā partija (LPP) pirms vēlēšanām savu publicitāti vairojuši arī uz nodokļu maksātāju rēķina, jo mērs daudz biežāk nekā citi deputāti spoguļojies ar domes atbalstu izdotajā avīzē Jūrmalas Ziņas (JZ). 
	Analizējot astoņus JZ numurus latviešu valodā decembrī, janvārī un februārī, Sabiedrība par atklātību Delna konstatējusi, ka kopumā J.Hlevicka vārds minēts aptuveni 66 reizes un 90 reižu minēts kāds no LPP pārstāvjiem, kas laikraksta astoņos numuros ir ārkārtīgi uzkrītoši, secina Delna. Otrs biežāk pieminētais ir TB/LNNK partijas pārstāvis J.Hlevicka vietnieks Aigars Tampe (15 reižu), citu domes politiķu vārdi minēti pavisam maz un reti. Tieši domes priekšsēdētājs avīzē bieži komentējis pilsētas dzīves notikumus, nevis to darījis atbildīgais domes darbinieks. 
	Avīzē bieži sastopami nekritiski un visai atklāti komplimentāri raksti par J.Hlevicki un LPP. Piemēram, slavinoši stāstīts, kā LPP izdevies panākt valsts naudas piešķiršanu baznīcu sakopšanai un kā LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns uzkāpj Dubultu baznīcas tornī un sajūsminās par redzēto no putna lidojuma.
	Novērotais Delnai rada aizdomas, ka pašvaldības budžeta līdzekļi tiek izmantoti vienas partijas — proti, LPP, politiskajiem mērķiem, kas ir neētiski un nedemokrātiski. JZ tirāža ir 17 000, tā iznāk gan latviešu, gan krievu valodā.
	J.Hlevickis Delnas pārmetumus noraidīja kā nepamatotus. "Tad jau mani pusotru mēnesi pirms vēlēšanām būtu jāaizsūta atvaļinājumā, lai nekādi viedokļi vispār neparādās," ironiski sacīja J.Hlevickis.
Saimniecībā un biznesā...

Latvijas eksports pērn pieaudzis par 28,1%, imports - par 25,2% 
LETA  02/18/05     Latvijas eksports pagājušā gadā, salīdzinot ar 2003.gadu, pieauga par 28,1%, savukārt imports palielinājies par 25,2%, šodien paziņoja Centrālā statistikas pārvalde (CSP).
    Eksporta kopapjoms pērn bijis 2,11 miljardi latu, kas ir par 463,9 miljoniem latu vairāk nekā 2003.gadā, savukārt importa kopapjoms sasniedza 3,74 miljardus latu, kas ir par 754,6 miljoniem latu vairāk nekā 2003.gadā.
    Visstraujāk Latvijas eksporta apjoms palielinājies pagājušā gada pēdējos divos ceturkšņos - trešajā ceturksnī par 31,2%, bet ceturtajā ceturksnī par 34,7%. Savukārt importa apjoms straujāk audzis gada otrajā ceturksnī - par 25,6% un ceturtajā ceturksnī par 26,7%.
    Nozīmīgāko vietu Latvijas eksportā pērn ieņēma koksne un tās izstrādājumi - 30,5% no eksporta kopvērtības, metāli un to izstrādājumi - 14,2%, tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi - 10,8%. Salīdzinājumā ar 2003.gadu visvairāk pieauga metālu un to izstrādājumu eksports - par 44,9%, mašīnu un mehānismu, kā arī elektrisko iekārtu - par 41,8%, koksnes un tās izstrādājumu - par 10,8%. Lielākoties koksne un tās izstrādājumi nonāk ES valstīs - 88,9%. Neapstrādātā koksne veido 24,1%, bet apstrādā - 75,9% no eksporta.
    Kā šodien preses konferencē stāstīja CSP priekšniece Aija Žīgure, no eksporta kopapjoma 5,8% veidoja kapitālpreces, 64,8% - starppatēriņa preces, 2,5% - patēriņa preces, bet 3,7% - pārējās preces.
    Runājot par pārtikas preču eksportu, Žīgure informēja, ka pērn tas būtiski palielinājies svaigām un saldētām zivīm - 14,5%, 73,1% no šīs produkcijas tiek vests uz Eiropas Savienības (ES) valstīm. Zivju konservu eksports pieaudzis par 16,6%, sasniedzot 35,9 miljonus latu, puse no šīs produkcijas tiek realizēta NVS valstīs, bet ES - 42,5%.
    Piens un piena produkti pērn eksportēti 27 900 tonnu apmērā, kas ir par 84% vairāk nekā 2003.gadā. 95,6% no šīs produkcijas nonāk ES valstīs, pārsvarā Vācijā, Nīderlandē un Dānijā. Savukārt sviesta eksports pērn audzis par 86%, sasniedzot 2 900 tonnas jeb 5 miljonus latu. 99,3% Latvijā ražotā sviesta izvests uz ES, pārsvarā uz Vāciju un Lielbritāniju.
    Par 31,8% pieaudzis siera un biezpiena eksports, pērn sasniedzot 13,2 miljonus latu. 96% šīs produkcijas nonāk ES valstīs, pārsvarā Vācijā, Dānijā un Nīderlandē.
    Pērn par 14% palielinājies degvīna eksports. 37% šīs produkcijas nonāk ES, tai skaitā 21,6% - Kiprā. Latvijā ražoto degvīnu izvēlas arī ASV un Kanāda.
    Savukārt visbūtiskākais eksporta apjoma samazinājums bijis kažokādu un ādas izstrādājumiem - par 32,4%.
    Kā atzina Žīgure, pērn rezultātu devušas Latvijas amatpersonu aktivitātes, popularizējot mūsu valsts preces ārvalstīs. Piemēram, uz Kazahstānu eksports pērn pieaudzis par 85,9%. Kopumā uz šo valsti gan tiekot izvests neliels apjoms - 0,5% no eksporta vērtības.
    Latvijas importā nozīmīgāko vietu ieņem mašīnas, mehānismi un elektriskās iekārtas - 19,7% no importa kopapjoma. Minerālie produkti veido 12,7% un transporta līdzekļi - 10,7%. Salīdzinājumā ar 2003.gadu visvairāk pērn pieaudzis minerālo produktu imports - par 60,5%, metālu un to izstrādājumu - par 38,8%, kā arī mašīnu, mehānismu un elektrisko iekārtu - par 17,1%.
    Neskatoties uz Latvijas pārtikas preču eksporta pieaugumu, kāpuši arī šīs produkcijas importa apjomi. Svaigu un saldētu zivju imports pērn palielinājies par 6,3%, piena - par 12,5%, siera un biezpiena - par 13,6%. Palielinājies arī gaļas ievedums - liellopu gaļas importa apjomi kāpuši par 6,2%, cūkgaļas - par 34,3%, putnu gaļas - par 13,6%.
    Pērn palielinājies arī degvielas produktu imports. Benzīns galvenokārt ievests no Lietuvas - 82%, nelieli apjomi - arī no Norvēģijas un Somijas. Dīzeļdegvielu Latvija importē no Baltkrievijas - 61,6%, Lietuvas - 33,1%, Krievijas - 4,5%. Mazutu Latvija ieved no Baltkrievijas un Krievijas.
    Kopumā importā dominējušas starppatēriņa preces - 50,1%. 24,4% no importa veido patēriņa preces, 16,6% - kapitāla preces, bet 8,9% - pārējās preces.
    Latvijas ārējā tirdzniecībā galvenie partneri ir ES valstis. Eksportā nozīmīgākie partneri Latvijā pērn bijušas Lielbritānija, Vācija un Zviedrija, savukārt importā - Vācija, Lietuva un Krievija.
    Kopumā uz ES valstīm Latvija eksportējusi 76,9%, bet uz NVS valstīm 11,5% no eksporta kopapjoma. No ES valstīm pērn importēti 75,1%, bet no NVS valstīm 16,7% importa kopapjoma.
    Žīgure prognozēja, ka saistībā ar Latvijas iestāšanos ES, nākotnē ārējā tirdzniecība varētu attīstīties ar tādām valstīm kā, piemēram, Argentīna, Urugvaja, Brazīlija, jo ES kopumā uz tām eksportē lielu daudzumu preču.
    Pērn samazinājusies starpība starp eksporta un importa kopvērtību, sasniedzot 77,1%, salīdzinot ar 81,1% 2003.gadā. 
    
Iztikas minimums pārsniedz 100 latus 
LETA   02/18/05     Šā gada janvārī iztikas minimums vienam Latvijas iedzīvotājam vidēji bijis 100,42 lati, liecina Centrālās statistikas pārvaldes (CSP) informācija.
    Salīdzinot ar pagājušā gada janvāri, šogad viena iedzīvotāja pilna iztikas minimuma preču un pakalpojumu groza vērtība pieaugusi par 4,71 latu, bet, salīdzinot ar pērnā gada decembri, - par četriem santīmiem.
    Jau ziņots, ka pērn iztikas minimums vienam valsts iedzīvotājam bija vidēji 98,78 lati mēnesī.
    Pilna iztikas minimuma patēriņa preču un pakalpojumu groza saturs apstiprināts ar Ministru Padomes 1991.gada 8.aprīļa lēmumu. Iztikas minimuma patēriņa grozā nav iekļauti alkoholiskie dzērieni, tabakas izstrādājumi un luksuspreces.
    Šā groza vērtību atbilstoši tajā iekļauto preču un pakalpojumu cenu izmaiņām ik mēnesi aprēķina CSP. Iztikas minimums tiek aprēķināts vidēji vienam Latvijas iedzīvotājam, nedalot iedzīvotājus pēc dzimuma, vecuma vai teritorijas. 

Doma laukumā plāno būvēt viesnīcu
LETA 02/16/05     Rīgā, Doma laukumā plānots būvēt viesnīcu, šodien ziņo laikraksts "Neatkarīgā". 
    Rīgas dome ir saņēmusi SIA "Doma investīcijas" vēstuli par zemes gabala Tirgoņu ielā 1 un 3 apbūvi. Šis zemes gabals atrodas Tirgoņu un Šķūņu ielas krustojumā. Šī vieta tiek izmantota vasaras kafejnīcu ierīkošanai. 
    Uzņēmums jau esot sācis piesaistīt ieguldījumus viesnīcas "Doma laukums" būvniecībai. Investīciju piesaistei jau noslēgti vairāki līgumi, bet nekustamā īpašuma iegādei paņemts 2,74 miljonu eiro (1,9 miljonu latu) kredīts. 
    Rīgas domes Pilsētas attīstības komiteja, izskatot vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības plānu, iebilda pret Līvu un Doma laukuma apbūvi. 
    Savukārt Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija (VKPAI) pieļauj būvniecību šajā vietā. VKPAI 2002.gada izstrādātajā "Vīzijā 2020" norāda, ka "šī Vecrīgas kvartāla vēsturiskās perimetrālās apbūves atjaunošanas iespējas paredzētas kā risinājums, kas segtu esošo ugunsmūri". 
    Ja Pilsētas attīstības komiteja nepiekritīs zemes gabala Tirgoņu un Šķūņu ielas krustojumā, Rīgas domei draud tiesvedība ar uzņēmumu, kurā pašvaldība var zaudēt vairāk nekā 10 miljonus eiro (aptuveni septiņus miljonus latu), norāda laikraksts. 
    LETA jau ziņoja, ka Rīgas vēsturiskā centra (RVC) saglabāšanas un attīstības plāns paredz apbūvēt daļu Līvu laukuma un skvēru pie Doma laukuma. 
    Pilsētas attīstības komiteja ir nolēmusi uzdot Pilsētas attīstības departamentam pirms plāna nodošanas izskatīšanai pārējās Rīgas domes komitejās veikt tajā precizējumus - nosakot kā neapbūvējamu pašreizējo Līvu laukuma teritoriju, Doma laukuma teritoriju un tam piegulošo skvēru, kā arī Alberta laukumu. 

Saistībā ar 'naudas atmazgāšanu' pastiprināta uzmanība pievērsta divām trim bankām
LETA  02/21/05     Saistībā ar noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, par ko Latvija nesen ir saņēmusi brīdinājumus no ASV, pastiprināta uzmanība ir pievērsta divām trim bankām, intervijā laikrakstam "Kommersant Baltic Daily" izteicies iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP). 
   	 "Konkrētu skaitu nenosaukšu. Turklāt šī problēma vairāk vai mazāk skar visas Latvijas bankas. (..) Šādu banku skaits nepārsniedz piecas," jautāts par bankām, uz kurām krīt aizdomas par netīrās naudas atmazgāšanu, sacījis politiķis. 
    	Savukārt taujāts, vai tiesa, ka, atklājot aizdomās turamo banku vārdus, varētu izraisīt Latvijas ekonomikas krīzi, ministrs uzsver: "Teorētiski - jā, praktiski - nē. Ja runa būtu par kādām lielām mahinācijām, tad tiesībsargi reaģētu nekavējoties un tiktu informēta arī sabiedrība. Ticiet man - ja izmeklēšanas intereses to prasītu, būtu gan banku kontu aresti, gan to īpašnieku un banku vadītāju aresti. Taču tam nav pamata." 
    	Jēkabsons pastāstījis, ka nesenajā vizītē ASV šīs valsts atbildīgās institūcijas viņam neesot minējušas konkrētu banku nosaukumus, kuras tiek turētas aizdomās par naudas atmazgāšanu. "Amerikāņi tur aizdomās vairākas Latvijas bankas un seko līdzi to darbībai," sacījis politiķis. 
    	Ministrs uzsvēris, ka ASV varas iestādēm, tāpat kā Latvijas tiesībsargiem, par banku pārkāpumiem pārsvarā ir aizdomas, nevis konkrēti fakti, kas pieradītu noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju. 
    	Kā ziņots, janvāra nogalē premjers Aigars Kalvītis (TP) paziņoja, ka Latvija no ASV ir saņēmusi brīdinājumus, ka banku sektorā notiek nelegāli iegūtu līdzekļu legalizācijas mēģinājumi, tāpēc valdība nolēmusi nopietni cīnīties ar šo problēmu. 
    	Vēlāk izskanēja informācija, ka Finanšu un kapitāla tirgus komisija pēc vairākiem izteiktiem brīdinājumiem divām vārdā nenosauktām Latvijas komercbankām likusi to akcionāriem mainīt valdes sastāvu, lai novērstu kredītiestādēs konstatētos likumu pārkāpumus. 

Arodbiedrības: Darbaspēks Latviju pamet zemo algu dēļ
LETA  02/23/05     Galvenais iemesls Latvijas iedzīvotāju izceļošanai, lai strādātu ārvalstīs, ir mazais atalgojums Latvijā. Tas tika uzsvērts šodien Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības (LBAS) rīkotajā diskusijā "Latvijas darbaspēka kustība Eiropas Savienībā - problēmas un risinājumi". 
Latvijā ir viszemākā minimālā alga Eiropas Savienībā (ES), tādēļ nav pārsteigums, ka daudzi cilvēki valsti pamet labāk atalgota darba meklējumos, atzina diskusijas dalībnieki - arodbiedrību, darba devēju un valsts institūciju pārstāvji. Viņi debatēja par strādājošo tiesisko aizsardzību ārvalstīs. 
Kā norādīja Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības (LBAS) priekšsēdētājs Pēteris Krīgers, pēc Latvijas iestāšanās Eiropas Savienībā ievērojama daļa valsts iedzīvotāju dodas darba meklējumos uz ārvalstīm, īpaši Lielbritāniju un Īriju. Viņš pauda bažas, ka Latvija zaudēs daļu šo cilvēku. Daudzi no latviešiem ārzemēs strādā citā profesijā, tādējādi zaudējot savu profesionālo kvalifikāciju. "Nodokļu nauda, ko valsts ieguldījusi šo cilvēku izglītībā, tagad iet zudumā," atzina Krīgers. 
Viņš arī norādīja uz gadījumiem, kad izceļojušie Latvijas iedzīvotāji var nonākt arī beztiesiskā stāvoklī. Tāpēc būtiski viņus informēt par darba apstākļiem un nosacījumiem ārvalstīs. Turklāt pašreiz netiek uzraudzīta to firmu darbība, kuras piedāvā darbu ārvalstīs. 
Kā atzina Nodarbinātības valsts aģentūras Starptautisko attiecību departamenta direktore Guntra Zariņa, Latvija šobrīd ir darbaspēka eksportētājvalsts, bet arī Īrija tāda bijusi 70.gados. Iemesls darbaspēka aizplūšanai ir darba tirgus un ekonomiskā situācija Latvijā, kas "nav spīdoša". Valsts kopējais bezdarba līmenis gan ir tikai 8,5%, taču Latgales reģionā tas vietām pārsniedz 20%. 
26% no bezdarbniekiem ir tā dēvētie ilgstošie bezdarbnieki, kuri nestrādā vismaz gadu. Šiem ļaudīm ES darba tirgus piedāvā plašas iespējas. 
Savukārt resursu centra sievietēm "Marta" konsultatīvā servisa vadītāja Sandra Zalcmane atzina, ka Latvijā ļoti daudzi cilvēki ir naivi un neinformēti saistībā ar darba iespējām ārvalstīm. Pēc viņas teiktā, riskam pakļauti ir ļaudis ar īpašām vajadzībām, kurus izmanto orgānu tirdzniecībā. 
Labklājības ministrijas Darba departamenta direktore Ineta Tāre atzina, ka valsts rīcībā šobrīd nav precīzu datu par ārvalstīs strādājošo Latvijas iedzīvotāju skaitu. Tādēļ ministrija apņēmusies šādu informāciju iegūt. 
Aizsāktā diskusija būs pamats turpmākajām arodbiedrību aktivitātēm šajā jomā - 23.februārī notiks LBAS valdes sēde, kurā vēlreiz tiks runāts par darbinieku darba tiesisko un sociālo aizsardzību ārvalstīs. 
Arodbiedrības nolēmušas uzsākt ciešāku sadarbību ar Ārlietu ministriju un Nodarbinātības valsts aģentūru. Plānots sākt sarunas ar Eiropas Arodbiedrību konfederāciju par iespējām ES dalībvalstīs strādājošiem Latvijas arodbiedrību biedriem saņemt attiecīgās valsts koplīgumos paredzētās sociālās garantijas un tiesisko aizsardzību, kā arī veikt citas aktivitātes, kas saistītas ar darbinieku darba tiesisko un sociālo aizsardzību ārvalstīs. 
LBAS uzskata - kamēr Latvijā nebūs iespējams darbaspēku nodrošināt ar pilnvērtīgām darba iespējām, jāpalīdz valsts iedzīvotājiem pilntiesīgi izmantot darba iespējas ārzemēs un jārūpējas par viņu darba tiesisko un sociālo aizsardzību ārvalstīs. 
Tuneļa būve kavēsies
Sandris Vanzovičs,  NRA  02/23/05     Ziemeļu tuneļa būvi uz diviem gadiem aizkavē tiesvedība.
Augstākās tiesas (AT) Senāts vakar Administratīvajai apgabaltiesai izskatīšanai atkal nodeva strīdu par Ziemeļu tuneļa projektēšanas un būvuzraudzības konkursu. Tiesvedības dēļ šī šķērsojuma projekta realizācija aizkavēsies vismaz par diviem gadiem.
AT Senāts atcēlis Rīgas apgabaltiesas iepriekš pieņemto spriedumu, ar kuru tika atcelts Iepirkumu uzraudzības biroja (IUB) lēmums un uzņēmumam Obermayer Planen und Beraten (OPB) atļauts veikt būvuzraudzību. Šis spriedums atcelts, jo tajā nav argumentācijas, kas līdzētu izskatīt šo strīdu pēc būtības.
Strīds aizsākās jau 2003. gada jūnijā, kad IUB neskaidrā konkursa nolikuma dēļ aizliedza Rīgas reģiona attīstības aģentūrai (RRAA) slēgt līgumu ar konkursā uzvarējušo Vācijas kompāniju. Sūdzību IUB iesniedza konkursā zaudējušais pretendents Tunnel Engineering Consultants (TEC). Vācijas firma šo lēmumu apstrīdēja un Ziemeļu rajona tiesa OPB sūdzību noraidīja, bet Rīgas apgabaltiesa pērn oktobrī atcēla IUB lēmumu. Savukārt birojs AT iesniedza kasācijas sūdzību.
Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieks Aivars Kreituss prognozēja, ka pēc vēlēšanām šī tiesvedība ātri vien atrisināsies. Proti, apgabaltiesa pieņems motivētāku lēmumu, un OBP varēs veikt būvuzraudzību. Kā absurdu A. Kreituss vērtēja pašu tiesāšanās faktu, jo abi strīdnieki – OBP un TEC – jau sen esot vienojušies par kopīgu sadarbību tuneļa projektēšanas un celtniecības uzraudzībā. Taču lietas atrisinājums nav paredzams ātrāk par maiju, tātad pašvaldība projekta realizācijā būs zaudējusi vismaz divus gadus. Ja RRAA rīkotā konkursa rezultāti netiks anulēti, vācu firma izvērtēs piemērotāko Ziemeļu šķērsojuma modeli. Balstoties uz šo atzinumu, dome varēs sludināt starptautisku konkursu šķērsojuma projektēšanai un vēlāk būvniecībai.
OBP konkursa uzraudzību sola veikt par aptuveni 10 miljoniem latu. A. Kreituss uzsvēra, ka šī summa ir par 7–8 gadiem darba projekta realizācijā, turklāt pašvaldība apmaksās darbus tikai no uzraudzības līguma parakstīšanas līdz celtniecības konkursa noslēgšanās brīdim. Pēc tam tos apmaksās konkursā uzvarējusī kompānija. Šāda prakse tiek īstenota visās Eiropas valstīs un ļauj panākt ievērojamu līdzekļu ekonomiju, kā arī būvdarbu kvalitāti, apgalvoja mēra vietnieks. "Mani uztrauc kas cits: ja vācu kompānija iesniegs prasību tiesā par saviem izdevumiem, būvuzraudzības dokumentāciju gatavojot un uz Latviju šurpu turpu uz tiesām braukājot un pieprasīs 1–2 miljonus latu, mēs maksāsim dziedādami," uzskata A. Kreituss.
Savukārt bijušais domes Finanšu departamenta direktors Raimonds Krūmiņš ar saviem domubiedriem pie AT ēkas vakar sarīkoja piketu, kura mērķis bija "pievērst uzmanību rīdzinieku nodokļu bezjēdzīgai izšķērdēšanai". Pēc finanšu eksperta domām, "līdzekļi, kas saskaņā ar līgumu tiks tērēti būvniecības uzraudzībai, piecdesmit reižu pārsniedz objektīvi nepieciešamo summu".
Skiču projekts tunelim ar visiem pievadceļiem, projektēšanas un celtniecības konkursa nolikuma tehnisko prasību daļu izstrādāts par 200 000 latu. Parasti celtniecībā darbu uzraudzība maksā apmēram tikpat, cik skiču projekts, bet te – piecdesmit reižu vairāk, uzsver R. Krūmiņš.
Arī šīs aktivitātes A. Kreituss saistīja ar priekšvēlēšanu laiku, jo R. Krūmiņš ir partijas Latvijas kalve valdes priekšsēdētājs. "Šeit domē taču nesēž galīgi nejēgas, kas nezina, kas un cik maksā!" niknojās A. Kreituss. Viņš uzsvēra, ka būvuzraudzības konkursa rīkošana atbilst Eiropas Savienības likumdošanas normām.
Kultūrā…

Latvijas skaistākās grāmatas
Arno Jundze,  NRA  02/18/05    Vakar vakarā Preses nama zālē krita intriģējošais noslēpumu plīvurs un nezināmais tapa zināms. Svinīgajā Latvijas Grāmatizdevēju asociācijas (LGA) grāmatu mākslas konkursa Gada balva grāmatniecībā 2004 noslēguma ceremonijā bija viss, kam šādās reizēs jābūt: ziedi, apsveikumi, prieka asaras un šampanietis. 
    Konkursā šogad ar 124 grāmatām piedalījās 43 izdevēji. Sekojot grāmatu izdošanas tendencēm gada garumā, nebija īpaši grūti prognozēt, kuri iespieddarbi tiks atzīti par 2004. gada labākajiem. Neatkarīgā pērn izteica vairākas prognozes par to, kuras grāmatas varētu tikt izvirzītas un žūrijas atzīmētas. Tas attiecas gan uz M. Salnājas grāmatu Vilis Lācis. Kādas sievietes stāsts, gan I. Čeksteres grāmatu Mūsu Maize, gan virkni citu darbu. LGA rīkotais konkurss kārtējoreiz apstiprināja arī to, ka labākie iespieddarbi Latvijā top a/s Preses nams tipogrāfijā.
    Atbilstoši tradīcijai tika noteikta Gada grāmata 2004. Šo darbu atšķirībā no pārējiem nevērtē kompetenta ekspertu žūrija, bet gan izvēlas kāda sabiedrībā pazīstama personība. Šoreiz gods nosaukt Gada grāmatu pamatoti tika uzticēts kultūras ministrei Helēnai Demakovai, un viņas izvēle ir kultūras cilvēka cienīga. Autoru kolektīva sastādītais, apgāda Neputns izdotais un Preses nama tipogrāfijā iespiestais enciklopēdiskais albums Jūrmala. Dabas un kultūras mantojums ir darbs, kas lasītājiem noderēs arī nākamajā gadu simtenī.

Dzīve augstākā pasaulē
Arno Jundze,  NRA  02/18/05     Dailes teātrī pirmizrāde – koncertstāsts Melanholiskais valsis.
     Šovakar (piektdien) Dailes teātrī notiek pirmizrāde – koncertstāsts Melanholiskais valsis, kurā savijusies Emīla Dārziņa mūzika, Raimonda Paula improvizācijas, Jāņa Jurkāna un Dž. Dž. Džilindžera librets. Ekspresintervijā Neatkarīgajai īsi pirms pirmizrādes savu māksliniecisko koncepciju izklāsta dramaturgs Jānis Jurkāns.
    – Kā radās izrādes ideja un kā tā attīstījās?
    – Izrādes ideja pieder komponistam Raimondam Paulam, un es ar vislielāko prieku pieņēmu Dailes teātra pasūtījumu. Sākumā tas bija librets, nevis koncerts vai luga. Tad radās ideja par lugu. Uzrakstīju divus variantus. Laika gaitā izrādei trīs reizes mainījās režisors. Vispirms Valdis Liepiņš, tad īsu brīdi Kārlis Auškāps, visbeidzot – Džilindžers. Tad arī tapa uz skatuves redzamais variants. 
    Tas ir tikai dabiski, ja katrs režisors uz lietām skatās no sava viedokļa, tāpēc nācās diezgan krietni papūlēties. Negribu teikt, ka tādēļ būtu vajadzējis pārtaisīt Emīla Dārziņa biogrāfiju, vienkārši viņa personība ir tik intriģējoša un faktu tik daudz, ka, mainot akcentus, mainījās arī pamatdoma. Turklāt dramaturgs atšķirībā no romāna autora izrādē nekad nevar pateikt visu. Izrāde nevar vilkties bezgalīgi, to stingri ierobežo laiks. Tāpēc droši varu teikt, ka izmaiņas – tā nebūt nav galvenā problēma. Drīzāk gan E. Dārziņš ir tik fascinējoša personība, ka par viņu mierīgi varētu uzrakstīt vismaz piecas lugas. Jāpiebilst, ka lugas teksts bija jāpieskaņo arī Raimonda Paula mūzikai. Tā ir pamatā, un jebkurā variantā teksts nedrīkst konkurēt ar mūziku. Bet sadarbību ar režisoriem vislabāk raksturo divas lietas. Pirmā – mēs vienojāmies, ka nav svarīgi, kā E. Dārziņš gāja bojā: slepkavība, pašnāvība, nelaimes gadījums. Otrā – Džilindžeram bija lieliska ideja par izrādes noslēgumu. To gan es pirms pirmizrādes neizpaudīšu.
    – Kas tev pašam kā dramaturgam šķita vissvarīgākais?
    – Nevar pārmest laikam un cilvēkiem, ka viņi neprata novērtēt talantu. Kādi tie laiki bija, tādi bija. Ja būtu citādi, tad arī Dārziņš nebūtu Emīls Dārziņš. Man bija svarīgi parādīt trijstūri. Tā vienā stūrī ir pats komponists. Otrā – viņa bērnība, vecāki, sieva, ģimene, bet trešajā – sabiedrība. E. Dārziņš nebija pieņemams nevienam. Vecāki (tēvs) bija kategoriski pret dēla izvēli un neatbalstīja viņa studijas. Sieva un sievasmāte nespēja pieņemt to, ka E. Dārziņš dzīvo pasaulē, kurā netaisa naudu, saka patiesību tad, kad labāk paklusēt. Viņš bija citāds, un neviens tur nav vainojams. Arī sabiedrība...
    Nu kur bija viņa draugi toreiz, kad E. Dārziņu apvainoja plaģiātismā, turklāt laikos, kad autortiesības nepastāvēja? Atbalsts nāca tad, kad jau bija par vēlu. Un kā tolaik rakstīja kritiķi? Salīdzinājumā ar viņiem mūsdienu kritika ir bērnu spēle. Kāds kritiķis toreiz par Čaikovski teica – es domāju, ka viņš ir cūka, bet, izrādās, viņš ir arī drusciņ mūziķis.
    – Tātad E. Dārziņš kā citādais?
    – Jā! Un tas ir jāpieņem, nevienu nevainojot. Manuprāt, komponistu vislabāk raksturo Pēterburgas nepabeigto studiju laiks. Svešajā pilsētā viņam neviens nepalīdzēja. Citi latviešu studenti saņēma kuģus, tā viņi paši dēvēja sūtījumus no mājām. Tēvs par E. Dārziņu nelikās ne zinis. Citi studenti mācīja bagāto aristokrātu atvases dziedāt un spēlēt klavieres, jo tas toreiz bija modē. E. Dārziņš to nedarīja principā. Kaut gan viņam bija iespējas, bet viņš no tām atteicās. Tā nebija poza vai izlikšanās. E. Dārziņš to vienkārši nespēja, jo dzīvoja augstākā pasaulē.

Dzejoļa rinda un nagans 
Gunita Nagle,  Diena  02/18/05     Vai sociālais aizvainojums ir attaisnojums nežēlībai? Tas ir tikai viens no Piektā gada jautājumiem
    Gandrīz katras Latvijas dzimtas vēsturē vecvecāku paaudzē ir atrodams kāds, kas ir bijis iesaistīts Piektā gada revolūcijas notikumos. Un, ja vien viņš saviem bērniem ir nodevis stāstus par "trako Piekto gadu", viņu atceras un ar viņu lepojas. Revolucionāri tiek uztverti kā savējie. Taču vai ik novadā ir arī pa muižai vai kungu mājai, kas nodedzināta un izpostīta revolūcijas laikā, kur nošauts muižas pārvaldnieks vai kalpotājs. Ar to, visticamāk, nelepojas. Cilvēki, kas dedzināja un nogalināja, tiek uzlūkoti distancēti. Kā svešinieki.
    Piektā gada revolūcijas simtgadē atklājies, ka tās pētniecībā bez ievērības palikuši milzum daudz aspektu. Padomju gadu vienpusīgais skatījums uz Piekto gadu ir traucējis saskatīt, ka simtgadīgie notikumi slēpj sevī daudzus jautājumus, uz kuriem atbildes svarīgas savas identitātes apjausmai. 
    Diskusijā piedalās vēsturnieki Ilgvars Butulis un Vita Zelče, literatūrzinātniece Janīna Kursīte un mākslas vēsturnieks Dainis Bruģis. 
    Piektā gada simtgadē revolūcijai tika veltīta konference, notika diskusijas. Vai tajās izkristalizējās kādi jautājumi, saistībā Piektā gada revolūciju jums šķiet interesanti, taču nav izpētīti?
    Vita Zelče. Piektā gada revolūcija ir jaunatnes kustība, jo vairākums revolucionāru bija jauni cilvēki. Šodien mēs viņus sauktu par tīneidžeriem ar sava laika izpratni, ar ļoti noteiktu dziļu sociālo aizvainojumu, ar kādu viņi iesaistījās politiskajos procesos. Fēlikss Cielēns atmiņās raksta par savu māsu, kurai Piektajā gadā bija tikai 15 vai 16 gadi, bet kura devās uz laukiem, runāja ar zemniekiem un uzstājās mītiņos. Tā laika kontekstā viņa bija īpaša sieviete. 
    Janīna Kursīte. Svarīgi būtu noņemt no Piektā gada stereotipus. Man pašai nagi niez paskatīties tā laika Frīdriha Veinberga Rīgas Avīzi, kas tika uzskatīta par melnsimtniecisku. Varbūt tagad tajā varētu atrast ko pozitīvu. Interesanti būtu arī papētīt, kā 1905.gads atšķīries novados. Kāds tas bija Kurzemē un Vidzemē, luteriskajā Latvijā, un kāds — katoliskajā Latgalē. 
    Dainis Bruģis. Es par Piekto gadu sāku interesēties 80.gados un toreiz nonācu pie bēdīgiem secinājumiem. Jautājumu, kas nav pietiekami pētīti, Piektā gada sakarā ir vairāk nekā to, kas varētu tikt uzskatīti par izpētītiem. Milzu darbs vēl ir priekšā. 
    "Baltijas muižu un baznīcu torņi ir šīs revolūcijas ceļa rādītājs, un Latvijas revolūcijas vēsturiskā drāma norisinājās nevis pilsētu ielu cīņās uz barikādēm, bet uz baronu piļu kūpošajām drupām," rakstījis J.Jansons-Brauns. Kāpēc tieši muižām vajadzēja kļūt par šīs drāmas simboliem?
    V.Zelče. 80.gadu beigās vai 90.gadu sākumā masu lietošanai izdeva baltvācu mākslinieka Vilhelma Zigfrīda Stefenhāgena zīmēto albumu ar Kurzemes un Vidzemes skatiem, kur redzamas skaistās muižas. Tajās ieguldīta tā liekā nauda, ko muižnieki dabūja no klaušām un zemes iepirkšanas procesā. Pieļauju iespēju, ka zemnieki jau no bērnības apzinājās, ka, lūk, tā baltā muiža pieder vairāku latviešu paaudžu izsūcējam. 
    D.Bruģis. Tas, ko jūs teicāt par naudas ieplūšanu muižās, ir fakts. Tomēr tas bija laiks, kad latvieši bija ieguvuši izglītību un pietiekami labu. Latviešu sabiedrība, arī uz laukiem, atspērās materiālā ziņā. Man uzreiz nāk prātā labi pazīstama bilde. Tajā redzams slavenais Karls fon Manteifelis, Kazdangas muižas īpašnieks, kurš 1904.gadā atgriezās no krievujapāņu kara un rīkoja pasākumu sava pagasta saimniekiem. Fotogrāfijā, kurā Manteifelis redzams kopā ar latviešu zemniekiem, grūti pateikt, kurš no viņiem ir zemnieks un kurš — muižnieks. Visi saimnieki ir ļoti labi ģērbušies, arī stāja pauž pašapziņu. Un tieši šai brīdī notiek katastrofa! Varbūt nelaime ir tā, ka cilvēki skaidrāk apzinājās netaisnību, jo iepazina pasauli, mācēja lasīt, arī svešvalodās? Bija pavērušās durvis uz pasauli, un gars alka brīvības. 
    J.Kursīte. Linga sita neskatoties. Kaut vai Latviešu literārās biedrības vadītāja, valodnieka, etnogrāfa, bet vācu tautības mācītāja Augusta Bīlenšteina māja, kas nodega ar visu bibliotēku. Bīlenšteina dēls atmiņās raksta, ka pēc dedzināšanas no bibliotēkas pāri palika sainītis ar uzrakstu Latviešu lamuvārdi. No visa bagātā vākuma! 
    V.Zelče. No vienas puses, ir žēl Bīlenšteina bibliotēkas. Taču viņa monogrāfijā Kāda laimīga dzīve pietiekami spēcīgi parādās sociālā augstprātība. Bīlenšteins neturēja latviešus par līdzvērtīgiem. 
    D.Bruģis. Mēs ar simt gadu atstarpi gribam iedibināt vēsturē kaut kādu tādu absolūto taisnīgumu. Taču sociālā diference ir pastāvējusi pirms tam un pastāvēja pēc tam. 
    V.Zelče. Ir viena lieta, ko mēs savās emocijās nevaram saprast, un tā ir kārtu sistēma. Baltvācu muižniecība ar savām kārtas privilēģijām un noslēgtību, īpašo statusu Krievijas impērijā bija grupa, kas ar savu darbību izraisīja mūsu lokālo revolūciju. Amerikāņu vācu vēsturniece Heide Vīlena grāmatā Adapting to Modernity apraksta, kā baltvācieši bija spiesti pielāgoties modernizācijai — industrializācijai, urbanizācijai. Vācieši centās, bet viņu pagātnes pieredze, grupas noslēgtība, vājie kontakti ar citām sociālajām grupām līdz pat Pirmajam pasaules karam kavēja to iekļauties vispārējā attīstības gaitā. Baltvāciešu grupa zaudēja vēstures arēnā. Viens no triecieniem bija Piektā gada muižu dedzināšana. 
    Remtes muižas dedzināšanā neesot piedalījies neviens vietējais. Viņi notiekošo vēroja iztālēm ar slēptām šausmām. Vai muižu dedzināšana bija politisku aģitatoru sarīkots pasākums vai — spontāns dusmu izvirdums? 
    D.Bruģis. Puslīdz objektīvi var teikt, ka ļoti lielā mērā svešie, cilvēki no malas, organizēja muižu dedzināšanu. Lai gan — viens neuzmanīgs vārds, un cilvēkā var parādīties aizvainojums. Tā fon Manteifelis bija pazīstams ar to, ka centās iet kopsolī ar laiku. Viņš mēģināja modernizēt saimniecisko dzīvi. Arī attiecībās ar darbaspēku visādi centās uzlabot sadzīves apstākļus. Visu it kā darīja pareizi. Taču tad uz Liepāju atbrauca revolucionārs Jēkabs Dubelšteins, kuram toreiz bija 22 gadi. Es viņu pieskaitu pie klasiskajiem revolucionāriem. Tiem, kuriem viss, kas saistīts ar šaušanu un spridzināšanu, ļoti patika. Un viņš bija nolēmis Manteifeli vienkārši nošaut. Tikai nejaušs gadījums viņu izglāba — otrs revolucionārs tajā situācijā tā kā nedaudz saminstinājās, pieķēra Dubelšteinu pie rokas, un Manteifeļa ekipāža pabrauca garām. Muižnieks netika nošauts. Taču viņa pils tika nodedzināta ar visu, kas tajā bija. 
    J.Kursīte. Mans vectēvs stāstīja ko līdzīgu. 1905.gads. Latgale. Arendoles muiža. Tie, kas te tika nosaukti par svešajiem, pamudināja vietējos, potenciāli kriminogēnos elementus pirms dedzināšanas skriet un ķert muižkunga mantu. Arendoles muižas tagadējais īpašnieks jau gadiem ilgi pa apkārtējo zemnieku mājām vāc muižas lietas. Kādā malkas šķūnī atrastas klavieres, kas paņemtas vienkārši tāpat. Tādā brīdī, kad visi laupa, viena daļa vienkārši nenoturas un pakļaujas pūļa instinktam. 
    Ilgvars Butulis. Ja skatāmies kategorijās svešais — savējais, baltvācu muižnieks — latviešu zemnieks, tad viņi tomēr visi ir vienas zemes iedzīvotāji. Nav jau baltvācieši nekādi migranti, viņu saknes šajā zemē ir simtiem gadu. Te ir nacionālais moments. Baltvācieši nacionālajā ziņā ir sveši. Bērziņš ir savējais, bet Manteifelis, fon der Reke — tie ir svešie. Līdzās sociālajam pazemojumam ir nacionālais. 
    V.Zelče. Latvijas gadījumā nacionālās kustības dzimšana ļoti savijas ar sociālo motīvu, jo tas ir pirmais pašu latviešu sociālās noslāņošanās laiks. Runājot par savējiem un svešajiem šajā kontekstā, jāatceras, ka, atceļot dzimtbūšanu, Kurzemē notika diskusijas par to, kā latviešu zemniekus izglītot skolās, kā pret viņiem izturēties, vai piedāvāt latviešiem izmantot vācu valodu. Toreiz muižniecība ar garīdzniecību izsprieda, ka valodu atšķirības jāsaglabā un ka valoda būtu viens no līdzekļiem, kā atturēt latviešus no sociālajām virsotnēm. XIX gs. 60.gados viņi vēlreiz atgriezās pie šā jautājuma un secināja, ka vajadzēja tomēr latviešus ģermanizēt. Tad guberņās būtu valdījis sociālais miers. Bet nu jau bija latviešu prese, latviešu sociālie un kultūras centri, sāka veidoties latviešu literatūra. Valoda bija ieguvusi savu spēku un savu jēgu. Sociālā kultūras telpa aizpildījās. Līdz ar to stāsts par Manteifeli ir stāsts par to, ka XX gs. sākumā rodas doma sociālo plaisu aizbērt ar dažām demokrātiskām pazīmēm. Bet tā ir nokavēta rīcība. Sāpes bija pārāk ilgas un pārāk nopietnas. Tās pārauga vardarbībā. Cilvēki rīkojās tā, kā viņi uzskatīja par pareizu sava laikmeta kontekstā. 
    Ir zināms, ka daudzi tautskolotāji iesaistījās Piektā gada notikumos, piemēram, piedalījās tautskolotāju kongresā un pieprasīja mācības latviešu valodā, iesaistījās savu pagastu rīcības komiteju darbā, par ko daudzi tika nošauti. Kāda bija šo tautskolotāju attieksme pret vardarbību?
    D.Bruģis. Es tautskolotājus neizceltu latviešu inteliģences vidū. 
    V.Zelče. Viņi ir izceļami ar to, ka komunicēja ar iedzīvotājiem. Būtiski, ka tautskolotāji bija ļoti aktīvi savu pagastu dzīvē, viņi darbojās biedrībās, organizēja korus. Skolotāju uzdevums bija arī veidot sakarus starp zemniekiem un baznīcu. Tas tautskolotājus dara īpaši svarīgus. 
    J.Kursīte. Vidzemes un Kurzemes tautskolotājiem bija liela nozīme Latgalē. Pēc 1905.gada revolūcijas dzimtajā novadā viņus vajāja, daži paglābās Latgalē un tur atdzīvināja latvisko. Diez vai kāds to ir pētījis, taču, šķiet, tautskolotāju nozīme Piektajā gadā ir milzīga. 
    V.Zelče. Latvijā bija ļoti populāras grāmatas par sociālismu, un tajās tautskolotāji atrada atbildi, kā varētu žigli iekārtot pasauli labāku. Taisnīgāku. 
    Masu rokās vienmēr ir liels trumpis — ieroči. Kas šo trumpi Piektajā gadā piespēlēja Latvijā?
    I.Butulis. Ieročus taisīja fabrikās. Atņēma policistiem. Neesmu pētījis, bet laikam ir ziņas, ka tie ienāca arī no ārzemēm. 
    V.Zelče. Tā ir sociāldemokrātu nauda. Iegūta dažnedažādos veidos, iespējams, laupot. 
    D.Bruģis. Fotogrāfijās un aprakstos jau var redzēt, kāds revolucionāriem bija "dižais" bruņojums. Daudziem saimniekiem bija sava plinte mājās, bija ieroči, ko atņēma muižās. Taču tie nebija nopietni kaujas ieroči. Tādēļ arī tās dažas kaujas, kas izvērtās starp revolucionāriem un kazakiem, bija katastrofāli zaudētas. Mauzeri, ar kuriem gāja laupīt bankas un ieņemt slepenpoliciju, protams, bija iepirkti. 
    V.Zelče. Bija centieni apbruņoties, bet, šķiet, tā nopietnāk par ieročiem sāka domāt tikai 1905.gada beigās. Decembrī, kad tos iepirka un veica lielākos uzbrukumus Centrālcietumam un slepenpolicijai. Janvārī uzbruka Helsinku bankai.. 
    Helsinku bankas aplaupīšana tiek bieži pieminēta. Cik raksturīga sociāldemokrātiem bija šādu teroraktu rīkošana?
    V.Zelče. Sociāldemokrāti savus terora aktus nosauca par ekspropriācijām, pasludinot, ka viņiem ir tiesības sociālā taisnīguma vārdā atņemt. Viņi jau sevi neuzskatīja par laupītājiem, bet par revolucionāriem. 
    D.Bruģis. Jūs nejūtat, ka mēs mēģinām pavilkt zem revolucionāriem attaisnojuma deķīti? 
    V.Zelče. Kas ir Piektā gada revolucionāri — savējie vai svešie? Savējie. Tādēļ mēs viņus ietveram savā uzmanības un arī rūpju lokā. No sociālpsiholoģiskā viedokļa tas ir saprotami. 
    D.Bruģis. Vēsturnieks nedrīkst sevi pieskaitīt pie savējiem vai pie svešiem. Viņam jāmēģina stāvēt absolūtās objektīvisma pozīcijās. 
    V.Zelče. Tā ir klišeja un stereotips. Vēsturnieks nekad nav objektīvs. Ir fakts, un vēsturnieks nedrīkst viltot faktus. Bet sakārtot tos savā stāstījumā vēsturniekam ir tiesības. 
    J.Kursīte. Mainoties laikam, var mainīties savējo — svešo pozīcijas. 
    D.Bruģis. Bija risks nosvērties gan vienā, gan otrā pusē. Bet lielāks risks bija nosvērties baltvāciešu pusē. Un tā ir joprojām. Ja vidusmēra lasītājs aiziet uz bibliotēku un pārlūko to, kas līdz šim ir uzrakstīts par Piekto gadu, viņš iegūst vienpusēju skatījumu. Kur skolēns var izlasīt par revolucionāru pastrādāto? Nav objektīva skatījuma uz Piekto gadu.
    V.Zelče. Es vārda "objektīvs" vietā piedāvātu "vispusīgs". 
    D.Bruģis. Jā, tieši tā, nav vispusīgas vēstures.
    J.Akuraters atmiņās apraksta, kā sociāldemokrātu savienības mītnē pulcējas Skalbe, Austriņš, Apsesdēls, J.Jaunsudrabiņš, mūziķi un gleznotāji. Ko viņi sapulcējušies īsti darīja, jo atšķirībā no sociāldemokrātiem viņi taču neorganizējās kaujas vienībās un nerīkoja apšaudes?
    J.Kursīte. Domāju, tie bija jauni, inteliģenti cilvēki, kuri gribēja izjust brīvību. Viņu attieksmi pret revolūciju raksturo kāda epizode. Kārlim Skalbem bija uzticēts uz viņa pagastu aizvest proklamācijas. Laikam to darīt viņam uzticēja Vidzemes trubadūri, ko varētu nosaukt par mazu puišeļu apvienību. Viņš brauca pie savas līgavas Lizetes, pa ceļam droši vien aizsapņojies, pārpilns ar mīlestības dzejām, un nepamanīja, ka proklamācijas birst no ratiem ārā un līdz ar to skaidri norāda uz to izplatītāju. Tas vien jau liecina, ka revolūcijas sakarā bija vien neskaidras nojausmas. Tā bija laba viela dzejai, bet ne politiskai darbībai. 
    Kā Rainis un Aspazija uztvēra masu saviļņošanos viņu darbu ietekmē. Vai viņi pilnībā apzinājās savu darbu spēku?
    J.Kursīte. Rainis, Akuraters, arī Skalbe patiesi jutās kā pravieši, par ko var spriest pēc piezīmēm dienasgrāmatās un arī pēc tekstiem. 1905.—1906.gadā tika izplatītas ļoti daudzas rakstnieku bildes — viņi bija kā elki. Ir ziņas, ka Rainis ar Aspaziju pievērsa lielu uzmanību savam izskatam — viņi mēģināja spēlēt šos savā ziņā dievekļus. Tādēļ arī Rainim bija milzīgā vilšanās, ka viņā ieklausās gluži kā pravietī, bet pie praktiskas rīcības nepielaiž. Aspazija bija labāka oratore par Raini un droši vien būtu arī vairāk praktiski izdarījusi revolūcijas laikā, bet viņa kaut kā racionāli nodalīja savu vārdu un dzīvi. 
    Kāda bija to inteliģentu, kuri bija iesaistījušies Piektā gada notikumos, attieksme pret vardarbību un vandalismu?
    J.Kursīte. Tādas ziņas dienasgrāmatās un vēstulēs nav atrodamas. Bet, zinot Raiņa personības īpatnības, domāju, ka viņu patiešām neinteresēja, kas īsti notiek. Lūkojoties piezīmēs, šķiet, ka Rainis un Aspazija dzīvo Jūrmalā, neko neredz, nedzird un avīzes nelasa. 
    V.Zelče. Kad Somijā sabrauca revolucionāri no visām pasaules malām, viņos jūtama nolemtība. Mēs zinām no literatūras, ka tūlīt pēc Piektā gada nāca dekadences periods — cilvēki sāka urķēties savā dvēselē. Pēc Piektā gada straujajiem notikumiem sākās pašanalīzes posms. Sevis meklēšana. 
    Kādu ietekmi uz kultūras dzīvi atstāja revolūcijas apspiešana? 
    J.Kursīte. Jānošķir latviešu un Latvijas kultūras dzīve. Latviešu kultūras dzīvē ienāk dekadence, jūgendstils, plaši Eiropas strāvojumi, kas dod ieskatu pašam savā dvēseles dzīvē. Bet Latvijas kultūras dzīve ir pilna ar zaudējumiem — vēl lielāka baltvāciešu noslāņošanās no latviešu kultūras, spēcīgāka kļūst izolācija. Literatūrā, vēl jo vairāk pētniecībā tādu kā Augusts Bīlenšteins vairs nav. Rīgas Latviešu biedrībā, kur, sagatavojot rakstu krājumus, bija vērojama tuvināšanās ar baltvāciešu inteliģenci, pēc 1905.gada saiknes pārtrūka. Manuprāt, Latvijas kultūrai, Latvijas pilsoniskajai apziņai tas tomēr ir liels zaudējums. 
    D.Bruģis. Man šķiet, labāk par Akurateru neviens nevar pateikt: "Tā bija vairāk atmoda nekā revolūcija. Tauta ievilka elpu savās gadsimtu nospiestās krūtīs. Un šis elpas vilciens bija tik varens, ka sadrebēja baronu pilis, vētra pārskrēja pār visu Krieviju. Tauta sajuta sevi pirmo reizi apzinīgi kā dzīves kopotu organismu un saprata arī savas tiesības."
    ***
    Viedokļi par vardarbības cēloņiem
    Vita Zelče, vēsturniece:
    Kāda jaunstrāvnieka bērnības atmiņās lasām par to, kā viņa vecāki krāja naudu. Viņi ekonomējuši ēdienu, tēvs nav ne smēķējis, ne dzēris, bērniem bijusi tikai viena drēbju kārta. Un līdzās tam greznas pilis ar paviljoniem, parkiem un svešzemju augiem. Tas cilvēku dvēselē dzina aizvainojumu. Tādēļ arī stihiskajās dusmās skaistās ēkas tapa par varmācības objektu. 
    Dainis Bruģis, mākslas vēsturnieks:
    Vardarbība un terorisms nav nekāda Latvijas Piektā gada revolūcijas īpatnība. Tā ir jebkuras revolūcijas ļoti raksturīga pazīme. Tiek ignorētas morālās normas, nemaz nerunājot par tiesiskajām. Nāk brīdis, kad viena sabiedrības daļa nodefinē, ka likumi viņiem nav saistoši. Tad viņiem arī morāle nav vajadzīga. Un tad jau ir tiesības ne tikai bankas aplaupīt, bet arī dzīvību otram atņemt. Tas arī tiek darīts augstākā mērķa vārdā. 
    Ilgvars Butulis, vēsturnieks:
    Piektajā gadā cariskais režīms ir autokrātisks režīms, kas balstās uz policejisku aparātu un citādi nemāk rīkoties. Galu galā šis režīms ir tas, kas sāk bruņotu cīņu. To nesāk revolucionāri. Otra lieta — bruņotajai cīņai ir sava loģika, kurā humāni aspekti neeksistē.
    Janīna Kursīte, literatūzinātniece:
    Mums vajag plašāku skatījumu uz Piekto gadu ne tikai vēsturē, bet arī literatūrā. Ir mīts par Raini kā revolucionāru. Ko tad viņš Piektajā gadā izdarīja? Neko. Sēdēja ar Aspaziju Jūrmalā. Taču viņa darbi — Vētras sēja vai Tālas noskaņas zilā vakarā — ir pavisam cita lieta. Viņa dzeja ir kā buramvārdi. "Vējš augstākās priedes nolauza, kas kāpās pie jūrmalas stāvēja." Padomju laikos mums riebās dzejoļi ar bieži skandinātajām rindām, bet tīri tipoloģiski tās veidotas kā buramvārdi. Tie vairāk ietekmēja nekā Rainis ar savu vārgo balstiņu. Ar kaujas saucieniem uz lūpām atstāja simtreiz lielāku ietekmi nekā J.Akuraters pat tad, ja viņš ar naganu būtu skraidījis un šaudījies.

Mūžībā aizgājis profesors Pēteris Laizāns 
LETA  02/20/05     Šonedēļ nepilnu 75 gadu vecumā mūžībā aizgājis viens no Latvijas Universitātes Filozofijas nodaļas pamatlicējiem, filozofs, pedagogs, Latvijas kultūras vēstures pētnieks profesors Pēteris Laizāns.
    Laizāna izvadīšana notiks Meža kapos piektdien, 25.februārī, plkst.14. 
    Profesors visu mūžu pētījis filozofijas vēsturi Latvijā un tās saikni ar klasisko vācu filozofiju, kā arī latviešu, vācu un poļu kultūras sakarus. Viņš lasījis lekcijas Latvijas augstskolās, Tartu, Tbilisi un Viļņas universitātēs, uzstājies ar priekšlasījumiem 15.Pasaules filozofijas kongresā, kā arī piedalījies vairāku nozīmīgu starptautisku konferenču vadīšanā. 
    Laizāna darbs Latvijas Universitātē palīdzējis izaugt vairākām filozofu paaudzēm - starptautiska līmeņa pētniekiem un pasniedzējiem, ievērojamiem izglītības, kultūras, politikas, finanšu un komunikācijas jomas, valsts pārvaldes un diplomātijas darbiniekiem. 
    Laizāns ir arī Triju zvaigžņu ordeņa goda zīmes kavalieris. 

Izstādes
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/21/05    
- Ārzemju mākslas muzejā atklāta čehu grafiķa, gleznotāja un dzejnieka Vladimira Boudnika izstāde. V. Boudniks (1924–1968) tiek uzskatīts par čehu pēckara abstraktās mākslas galveno personību. Viņš grafikā ieviesis traipu metodi un radījis jaunu grafikas tehniku, kam vēlāk dots nosaukums aktīvā grafika, kā arī magnētisko grafiku, tāpēc 1965. gadā apbalvots par novatorismu mākslā. V. Boudniks apvienojis pietiekami plašu domubiedru grupu, kas atbalstīja viņa progresīvo ideju – eksplosionismu. V. Boudnika teorijas pamatā ir uzskats, ka māksla ir daļa no eksistences un katrs ir radoša personība, tikai ārējie apstākļi, tostarp pārspīlētā cieņa pret mākslu, kavē izprast tās principus un iesaistīties tajos. 
- Galerijā AG7 ceturtdien tiks atklāta sociālo plakātu izstāde Aizmirsts un pazudis, kurā apskatāmas deviņu mākslinieku Arta Buka, Armanda Ērgļa, Mārtiņa Legzdiņa, Pētera Buka, Egīla Vītola, Gunta Svikuļa, Raimonda Vinduļa, Andreja Rubuļa un Armanda Grunduļa mākslinieciskās interpretācijas par aktuālu sociālu problēmu – vecāku aizņemtības vai citu iemeslu dēļ novārtā atstāti bērni. Šis ir arī mēģinājums pievērst uzmanību sociālo plakātu mākslai, kas 20. gs. 90. gadu sākumā pasaulē kļuva arvien populārāka, taču Latvijā piedzīvoja panīkumu, kas turpinās joprojām. Izstāde Aizmirsts un pazudis iecerēta kā pirmais solis vairāku izstāžu ciklā, turklāt ar skaidri definētu sociālu un māksliniecisku mērķi.
- Klasiskās mākslas galerijā Antonija ceturtdien tiks atklāta gleznu izstāde Arvīdam Eglem – 100. A. Egle (1905–1977) beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas dabasskatu glezniecības meistardarbnīcu pie V. Purvīša ar diplomdarbu Latgales mazpilsēta. Izstādēs piedalījies no 1933. gada, bet no 1936. gada viņa darbi tika iekļauti Latvijas mākslas izstādēs dažādās Eiropas valstīs. Mākslinieka galvenais darbības virziens ir stājglezniecība, iemīļotais žanrs – ainavas, taču strādājis arī monumentālajā mākslā, akvareļglezniecībā, darinājis grāmatu grafikas un plakātus. Izstādē būs aplūkojamas vairāk nekā 30 A. Egles gleznas, kas tapušas 1930.–1970. gadā. 
  - Valsts mākslas muzeja Mazajā zālē no piektdienas skatāma Gustava Kluča darbu izstāde Gustavs Klucis. Divas tēmas: Ļeņins un Parīze. Tā dod iespēju vienuviet aplūkot izcilus fotomontāžas paraugus – plakātu metus un grāmatu ilustrācijas, kas radītas laika posmā no 1924. līdz 1927. gadam, kuros viņš interpretējis padomju varas vadoņa Vladimira Iļjiča Ļeņina tēlu. Vēl apskatāmi reti eksponēti un mazāk zināmi Gustava Kluča zīmējumi, kad radīti 1937. gada vasarā, kad mākslinieks dzīvoja Parīzē. Par izstādes turpinājumu var uzskatīt Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolas 2. un 3. kursa piecpadsmit audzēkņu darbus, kuri tapuši, balstoties uz Gustava Kluča mākslas un konstruktīvisma principiem, projektējot konstrukciju – objektu vai stendu, kas reizē ir reklāma izstādei, funkcionāli un dekoratīvi elementi, kurus var izmantot kā plaknes mākslas darbu eksponēšanai.

Kultūrziņas
Arno Jundze,  NRA  02/21/05     Šādas aktivitātes iemesls ir Ņujorkas Centrālparkā realizētais mākslinieka Hristo projekts Gates (Vārti). 7500 ar oranžu sintētisku materiālu apdarinātie vārti 20 000 000 dolāru vērtajā projektā, kura izmaksas sedz pats mākslinieks, pārsteidz ar savu vērienību. Turklāt, kā jau ierasti Hristo akcijām, lai apskatītu vējā plīvojošos oranžos Gates, nav nepieciešamas ieejas biļete vai ieejas maksa.
    Prezentē grāmatas. Pagājušās nedēļas nogalē tika prezentētas divas neparastas un ievērības vērtas grāmatas. Izstāžu zālē Arsenāls tika atvērts videoārta pionieru Hārdija Lediņa un Jura Boiko apgāda Jumava izdotais atvilktņu romāns Zun, savukārt apgāds AGB piedāvāja Andras Manfeldes romānu Adata. 
    Dibina Skalbenieku klubu. Novembra sākumā Kārļa Skalbes jubilejas piemiņas pasākumā vidusskolēnu izrādītā interese par rakstnieka dzīvi un daiļradi izrādījusies tik liela, ka sestdien Rīgas Latviešu biedrības namā tika dibināts Skalbenieku klubs.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  02/23/05     
- Mūzikas Saule. Iznācis jaunais žurnāla Mūzikas Saule numurs, kurā var lasīt interviju ar slavenā The Hilliard Ensemble dibinātāju, britu diriģentu, dziedātāju un mūzikas pētnieku Polu Hiljeru. Rakstu sēriju par publicitāti neguvušiem, taču tāpēc ne mazāk talantīgiem kā populārie komponisti turpina draugu un domubiedru veidots Viļņa Šmīdberga portrets. Problēmrakstā par muzikālo vidi Latvijā, aptaujājot latviešu un krievu valodā runājošos, atklājas, ka latviešu un krievu kultūrvides Latvijā atgādina divus savstarpēji noslēgtus laukus, kuru robežas nesaskaras. Vēl intervija ar Dzelteno pastnieku līderi Ingu Baušķenieku, kura vēsturiski unikālo grupu populārās mūzikas eksperts Artemijs Troickis nosaucis par vienu no spēcīgākajām pagrīdes formācijām bijušās Padomju Savienības teritorijā. Intervijā I. Baušķenieks atklāj arī neparasto veidu, kā top viņa ieraksti.
- Krievu kinonedēļa. No 4. marta Rīgā notiks 3. Krievijas kinofestivāla pavasara sesija. Tās programmā iekļauti jaunākie un spēcīgākie krievu kinematogrāfistu darbi, tostarp Andreja Kravčuka filma Itālietis, kas nule notikušajā starptautiskajā kinofestivālā Berlīnē bērnu filmu konkursā saņēma galveno balvu.
Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  02/22/05
Andra Manfelde Adata. AGB, 2005
	Apgalvojums, ka Andras Manfeldes romāns Adata ir dokumentāls stāsts par narkotiku lietošanu, kurā atspoguļota "...mana pieredze. Četri gadi nāves", ir maz izteicošs, jo līdzīgi narkotiku story pēdējā gadu desmitā nav retums. Tie no grāmatu lappusēm un filmu ekrāniem uzrunā galvenokārt ar savu šokējošo dokumentalitāti, tomēr tekstam, ja tas pretendē būt literatūra, jānes sevī pretenzijas uz mākslu. Adatas gadījumā teksts runā tāpēc, ka ir teksts, nevis tāpēc, ka dokuments.
Aleksandrs Gīze Brīvmūrnieki. Tulkojis Ainārs Dimants. Jumava, 2005
	Brīvmūrnieks Aleksandrs Gīze savulaik bijis Austrijas lielložas lielmeistars un acīmredzot labāk par vairākumu sazvērestības teoriju autoru zina un saprot brīvmūrnieku jeb masonu ložu darbību. Kaut gan – A. Gīze var rakstīt, ko vien vēlas – brīvmūrnieku publiskais tēls, kas apvīts ar nostāstiem par viņu slepenajām zinībām un mērķiem, ir tik kupls, ka diezin vai pat simt šādu grāmatu autoru spētu to mainīt. 
Liza Marklunda Sprādzieni. Tulkojusi Valda Melgalve. Jāņa Rozes apgāds, 2005
	Neilgi pirms olimpisko spēļu atklāšanas Stokholmas olimpiskā stadiona tribīnes izposta sprādziens. To drupās tiek atrasts saplosīts ķermenis. Rakstot materiālu savam laikrakstam, žurnāliste Annija Bengtsone iekļūst ar izmeklēšanu saistīto notikumu virpulī. 
Mafijas menedžeris Korporatīvā makjavellisma rokasgrāmata. Tulkojis Vinfreds Kraučis, Tapals, 2005
	Par šīs grāmatas moto izvēlētas rindas iz vecā labā Al Kapones repertuāra: "Ar laipnu vārdu un šaujamieroci var panākt daudz vairāk nekā ar laipnu vārdu vien." Iespējams, ka šīs biznesa rokasgrāmatas autors zinājis vēl kādu Al Kapones aprindu ieradumu – novākt tos, kas pārāk daudz zina. Tieši tāpēc šis aizdomīgais tips, kas uzdodas par augsta ranga capo, ir vēlējies palikt anonīms. 
Šāndors Mārai Sveces izdeg līdz galam. Tulkojusi Elga Sakse, Atēna, 2005
	Pasaules līmeņa ungāru emigrācijas rakstnieks, kurš bija aizliedzis izdot savus darbus dzimtenē, kurā valdīja komunistu režīms. Vislabākā reklāma Šandoram Mārai ir viņa iepriekš Latvijā izdotā grāmata – romāns Esteres mantojums. Nopietna, bet moderni uzrakstīta literatūra, kuras lasīšanu var salīdzināt ar "sena dižgara gleznas atrašanu bēniņos". 
Imants Ziedonis Zvaigznes uz ceļiem. Jumava, 2005
	Imanta Ziedoņa dzejoļi šajā krājumā lasāmi latviešu, angļu, vācu un krievu valodā. Četrās valodās lasāms arī Intas Čaklās ietilpīgais pēcvārds. Jācer, ka dzejoļu krājums ar vēstniecību un citu kanālu palīdzību nonāks tur, kur tam vajadzētu būt – ārvalstu grāmatu veikalos.
Dievišķais Bišofa skats Aivars Leitis, mākslas zinātnieks,  Diena  02/22/05     Personālizstāde Māra Bišofa skats. Zīmējumi. Valsts Mākslas muzeja Baltajā zālē.
	Retrospektīvajā ekspozīcijā izstādītie vairāk nekā simt darbi tušas, guašas, akvareļa, eļļas un citās tehnikās iepazīstina skatītājus ar Māra Bišofa daiļrades ceļu četrdesmit gadu laikā. 1939.gadā Rūjienā dzimušais mākslinieks 1959.gadā absolvējis Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas koktēlniecības nodaļu, bet 1965.gadā Māris Bišofs bija pirmais, kas saņēma Latvijas Mākslas akadēmijas interjerista diplomu. Pēc tam mākslinieks aizbrauc uz Maskavu, un izstādē var aplūkot no 1967.gada līdz 1972.gadam veidotos grāmatu noformējumus un ilustrācijas Maskavas izdevniecībām. Saturiski piepildītās ainavas un klusās dabas saista ar savu skaidrību un blakus 1963.gada žurnālā Dadzis publicētajām karikatūrām piedāvā mērķtiecīgi virzītu ieskatu daiļrades ceļa sākumā. Izstāde ir būvēta tā, lai parādītu, kā Bišofs ir izveidojies par pasaulē pazīstamu mākslinieku, kura zīmējumi un karikatūras regulāri publicētas Village Voice, Time Magazine, Rolling Stones, The Wall Street Journal un citu vadošo pasaules laikrakstu un žurnālu slejās. Pēc izkļūšanas no Padomju savienības mākslinieks no 1972.gada dzīvoja Izraēlā, astoņdesmito gadu sākumā Parīzē, bet no 1984.gada līdz 2003.gada rudenim, kad Māris Bišofs atgriezās Latvijā, — Ņujorkā. Kopš 2002.gada Bišofa zīmējumus par aktuālajiem notikumiem īpašā rubrikā publicē laikraksts Diena.
	Pirmajos publicētajos ironiskajos zīmējumos līnija ir izteikti groteski asa, bet plastiski Māra Bišofa vēlākajiem darbiem neraksturīga, jo vēl visai neveikli karikatūrā izspēlē mirdzošā un sagruvušā pretstatu. Vēlāk šo pretstatu pretrunas apspēle veido labāko Māra Bišofa zīmējumu piesātināto vizuālo tēlu. Kaut ko līdzīgu līniju mūzikai, kas pamatos izveidojies septiņdesmito gadu vidū vai otrajā pusē. Dažādu gadu skices ļauj diezgan labi izprast, kā mākslinieks ir meklējis un lauzījis galvu par to, kā it kā ļoti vienkārši, bet daudznozīmīgi attēlot dzīvi nedaudz griezīgi aplauztās, bet plastiski izturētās racionālās līnijās. Kā šauboties ir veidojušies dažādām norisēm atbilstoši tēli. Māra Bišofa zīmējumi savu potenciālu apliecina, arī smeļoties iedvesmu no dažu mākslas stilu tēliem. Kaut gan tie ir tikai un vienīgi inspirācijas tēli, kas palīdz atrast vislabāko veidu, kā ironiski parādīt, ka cilvēku dzīvē viss ir zudīgs. Tāpēc Māra Bišofa iecerētie un radītie mākslas darbi ir gluži kā sūklis, kas uzsūkuši šos dažādos inspirācijas avotus, ironizējot par apkārtējo pasauli. Eļļas glezna Gatavošanās svinībām (1981) un liela daļa zīmējumu var asociēties ar metafiziski attīrītu pasaules izjūtu. Dominējošais kompozīcijas lineārisms uzbur pragmatiski attīrītu telpu, ļaujot domāt par visai monstroza cilvēka egoistisko interešu un vides attiecībām un šīs pašas būtnes priekšzīmīgi destruktīvo mērķtiecību. Tam laba ilustrācija ir Svešinieka dienasgrāmatas (1983—1984) — lāčādas, cilvēka ādas un cilvēka ēnas atspīdumi, kā arī stingri organizētā un racionālā kompozīcija zīmējumos ar taisno Pizas torni un šķībajām jaunceltnēm. Šai ievirzei piekļaujas arī ar matemātiska aprēķina skaidrību vienkāršās ģeometriskās formās dalītie Konstruktīvie zīmējumi (1979—1984) un jauktā tušas, guašas un akvareļa tehnikā attēlotais tehnikas progress. Metafiziski rūgta ironija dominē darbā Sveiks (Privet) ar lielo mehānisko kāju aizas malā. 
	Zīmējumu telpa netiek stingri sadalīta plānos. Tomēr galvenā darbība allaž ir ne visai dziļajā priekšplāna laukumā ar ļoti precīzi aprēķinātu un pārdomāti līdzsvarotu līniju kustību ritmu. Klātesot arī mazliet mistiska pareģojuma sajūtai, kas īpaši atklājas 1984.gadā zīmētajā augstceltnē ar divām uzbrūkošām lidmašīnām. Ar precīzām kontūrām zīmētās formas atklāj vēl vienu inspirācijas avotu — sirreālismu. Šim traktējuma veidam raksturīgās negaidītās un it kā patvaļīgās kombinācijas (dabiska + fantastiska forma) asprātīgi un profesionāli virtuozi cilvēka iedzimtās dziņas atklāj sērijā Zirgi (1983—1984) un 1979.gada zīmējumā sev pašam, kur sadalītie priekšmeti un aksesuāri peld zīmējuma plaknē. Sirreālistiem raksturīgais fragmentēto priekšmetu un dzīvo būtņu detaļu apvienojums ļauj perfekti un pārliecinoši līnijās uzburt iecerēto dzīves brīnuma ideju un šī brīnuma ne ar ko nesalīdzināmos zemtekstus. Šī sirreālā formu kombinācija reizēm veido kaut ko starp gaļasmašīnu un arfu. Un tad, šķiet, kaut kā īpaši uzsver sirreālismam tik raksturīgo sajūtu, ka, par spīti visam, cilvēkiem visspēcīgākais ir pašsaglabāšanās instinkts. Šī izjūta gan ironiski, gan nedaudz rezignēti rūgti dominē visos Māra Bišofa zīmētajos tēlos un ir kā instruments plaša izjūtu spektra un problemātikas izspēlei. Vienlaikus atklājot, ka mākslinieka rokas vilktajā līnijā dominē radošas mistikas noskaņa plus smalks dzīves psiholoģijas līniju tīkls. Šāds piesātinājums zīmējumu smalkā līnijā grib valdīt ar neapjaušamas un daudzslāņainas pasaules telpas (arī elpas!) iespaida palīdzību. Tad notiek burvestība un askētiskās līnijas tīrā vizuālā kultūra nemanot saliedējas ar tehniski pārliecinošu un neaptveramu patiesīgumu, bet gadu gaitā izkoptā līnijas vizuālā valoda iegūst īpašu intonāciju un gandrīz vai ārkārtēju izteiksmību. Ar līniju estetizēti komentējot laikmeta notikumus (norises), kas daudziem Latvijas skatītājam joprojām ir palikuši nezināmi. Bet to tapšanas laikā šie notikumi raisīja diskusijas un šo diskusiju elements ir arī Māra Bišofa virtuozais līnijas daudzvārdīgums. Kā viņa vizuālais komentārs aktuālo notikumu skaidrošanā ar smaguma punktu "aktualitāte", kas ļauj domāt, ka uzzīmētā groteska nemaz tāda nav. Vismaz mums pierastā izskatā, jo mākslinieks nezīmē tik ierasti idiotiski saviebušos viepļus, bet gan ar elegantu līniju uzvelk mazliet deformētas robustas figūriņas, kas mērķtiecīgi darbojas pēc sava plāna. Ar savu priekšzīmīgo darbu radot garīgas un tautsaimnieciskas krīzes un uzsverot, ka Māra Bišofa daiļrades smaguma punkts ir cilvēka attieksme. Dievišķi brīnišķīga ar savu tizlumu.

Citādā ziņā...

Puse valsts iedzīvotāju domā, ka demokrātija Latvijā nedarbojas pietiekami labi
LETA  02/20/05     Vairāk nekā puse jeb 51% Latvijas iedzīvotāju uzskata, ka demokrātija Latvijā nedarbojas pietiekami labi, liecina Eiropas Komisijas sagatavotais "Eurobarometer" nacionālais ziņojums par Latviju. 45% valsts iedzīvotāju uzskata, ka demokrātija Latvijā darbojas, bet 4% iedzīvotāju nav sava viedokļa šajā jautājumā.
		Citās Eiropas Savienības (ES) valstīs uzticēšanās savas valsts demokrātijas līmenim ir augstāka. Vidējie rādītāji 25 ES dalībvalstīs liecina, ka demokrātiju savā valstī pozitīvi vērtē 57%, bet negatīvi - 40% iedzīvotāju. Sava viedokļa Eiropā nav vidēji 2% aptaujāto. 
    	Latvijas iedzīvotāji atzinīgāk nekā pašu valstī vērtē demokrātijas līmeni ES. 48% Latvijā aptaujāto uzskata, ka demokrātija ES darbojas labi, bet negatīvi demokrātiju ES vērtē tikai 25% Latvijā aptaujāto. 
    	Ievērojamai daļai jeb 27% Latvijas iedzīvotāju nav sava viedokļa šajā jautājumā. Tas liecina, ka cilvēkiem trūkst konkrēta priekšstata par to, kā funkcionē ES institūcijas, norāda ziņojuma autori. 
    	Savukārt 25 ES valstu iedzīvotāju viedoklis par demokrātijas līmeni ES ir negatīvāks nekā Latvijas iedzīvotāju priekšstati. Tikai 36% ES iedzīvotāju uzskata, ka demokrātija ES darbojas pietiekami labi. 
    	Aptauju Latvijā veica TNS "Baltic Data House" laikā no 2004.gada 2.oktobra līdz 13.novembrim, izvaicājot 1005 cilvēkus, kas vecāki par 15 gadiem. Šis ir pirmais "Eurobarometer" pētījums, kas veikts pēc desmit jauno dalībvalstu pievienošanās ES. 

Trokšņotāji neapklust
Agris Blūmfelds, "Rīgas Balss"  02/21/05     Rīgas pašvaldības policija saņem arvien vairāk iesniegumu no privātpersonām par to, ka tiek traucēts cilvēku naktsmiers pārmērīgi skaļas mūzikas un citu trokšņu dēļ. Policija ar nemiera cēlājiem cīnās, taču liela daļa lietu par šādiem pārkāpumiem tiek pārsūdzētas.
	Rīgas domes Administratīvās komisijas priekšsēdētāja vietniece Mirdza Vītola nav apmierināta ar pašvaldības policijas darbu šajā jomā. Pašvaldības Drošības un kārtības jautājumu komitejas sēdē viņa uzsvēra, ka "nevar strādāt bez juridiska pamata" un daudzas lietas, kas tiek izskatītas Administratīvās komisijas sēdēs, tālāku virzību neiegūst. M. Vītola informē, ka gadā nākas izskatīt aptuveni 30 iedzīvotāju sūdzības par pārmērīgu trokšņošanu. Pārsvarā gadījumu traucējoša ir pārāk skaļa mūzika kaimiņu dzīvoklī vai būvdarbu radītais troksnis. Šādos gadījumos trokšņa mērīšana nav jāveic – lai administratīvi sodītu trokšņotāju, pietiek ar kaimiņu liecībām. "Ja dzīvoklī tiešām ir liels troksnis, tad to parasti dzird visi, nevis tikai viens kaimiņš," skaidro M. Vītola. Viņa atceras gadījumu, kad kāda kundze regulāri sūdzējusies par sava kaimiņa skaļo uzvedību. Pārbaudot lietas apstākļus, atklājies, ka sievietes gulta atrodas tieši pie sienas, aiz kuras jaunietis mierīgi skatījies televizoru, taču plāno sienu dēļ kundzei troksnis izklausījies daudzkārt lielāks. "Kas vienam skaļš, otram kluss, tāpēc kaimiņu trokšņošanu bieži vien ir grūti pierādīt," tomēr piebilst M. Vītola. Viņa atgādina, ka saskaņā ar Ministru kabineta noteikumiem ikvienu var saukt pie administratīvās atbildības, ja ar savu darbību cilvēks traucē citu naktsmieru pēc pulksten 23. Sodīt var arī par remontdarbu veikšanu dzīvoklī. 
    	Proti, saskaņā ar noteikumiem būvdarbi dzīvoklī jāsaskaņo ar mājas apsaimniekotāju, kuram pēcāk par gaidāmo troksni un laiku, kad tas notiks, jāinformē pārējie mājas iedzīvotāji. M. Vītola piekrīt, ka ne vienmēr tas tiek darīts, turklāt bieži vien cilvēki nemaz nezina šos noteikumus. Šā iemesla dēļ savulaik radusies ideja izdot informatīvu bukletu "To der zināt Rīgas iedzīvotājiem", kurā būtu aprakstītas iedzīvotāju tiesības un pienākumi saskaņā ar Rīgas domes saistošajiem noteikumiem. Taču nauda šim mērķim joprojām nav atradusies. 
    	Pašvaldības policijas Centra rajona administratīvās uzraudzības nodaļas priekšnieks Edgars Cibulis gan īpašas problēmas normatīvajos aktos nesaredz un ir pārliecināts, ka kārtībnieki savas kompetences ietvaros dara visu iespējamo, lai trokšņošana miera stundās netraucētu rīdziniekus. Policists gan atzīst, ka problēmas ir ar trokšņa mērīšanas ilgumu – oficiāli tas jāveic pusstundu bez pārtraukuma. Parasti mērījumi tik ilgi netiek veikti, jo skaņas uztveršana jāveic no vairākiem telpas vai vides punktiem. "Ja mēs katrā stūrī pavadīsim pusstundu, diez vai varēsim pagūt kaut ko izdarīt," problēmu izklāsta E. Cibulis. Papildus pašai trokšņu decibelu mērīšanai policijai jāfiksē arī fona troksnis. "Fona troksnis var būt pa ielu braucošas mašīnas, ventilators un tā tālāk. Var gadīties, ka fona troksnis pats pārsniedz normu," skaidro policists. 
    	E. Cibulis stāsta, ka trokšņotāji parasti ir vieni un tie paši uzņēmumi un par tiem sūdzības tiek saņemtas regulāri. "Uzņēmēji labāk samaksā sodu, tas ir salīdzinoši niecīgs – juridiskām personām no piecdesmit līdz piecsimt latiem, atkārtoti gada laikā līdz tūkstoš latiem. Pārbūvēt telpas tā, lai tās izolētu skaņu, izmaksā daudz dārgāk," uz tiesiskā nihilisma pazīmēm norāda policists. 
    	Gandrīz nevienā gadījumā par pārlieku trokšņošanu policija nav sodījusi daudzdzīvokļu namu iemītniekus. Lai gan sūdzības par trokšņainiem remontdarbiem bijušas, E. Cibulis norāda, ka diez vai remontu bez trokšņa vispār var uztaisīt. "Parasti, veicot remontus, dzīvokļa saimnieks vienojas ar namīpašnieku par laikiem, kuros remontdarbi notiks. Iedzīvotājiem ar neērtībām jāsamierinās, jo remonts bez trokšņa nav iespējams, galvenais, lai tas netiek veikts klusajās stundās," uzsver likumsargs. 
    	Pašvaldības policijas Speciālā nodrošinājuma nodaļas priekšnieks Dainis Stupmanis stāsta, ka policijas rīcībā šobrīd ir viens skaņas stipruma mērītājs, kuru pašvaldības policija saņēmusi kā dāvinājumu. Viņš lēš, ka aparāta cena varētu būt pieci tūkstoši dolāru kopā ar printeri un citiem tehniskiem piederumiem. "Protams, ir arī labāki aparāti, ar kuriem būtu vieglāk strādāt, taču arī šī iekārta atbilst minimālajiem likuma standartiem un mūsu četri eksperti galā ar to tiek," saka D. Stupmanis. 
    	Pašvaldības policijas speciāliste Inese Tīmane piebilst, ka pagājušajā gadā policija ar šo mēraparātu strādājusi ne tikai tādēļ, lai sodītu kafejnīcu un naktsklubu īpašniekus, bet arī tiem palīdzējusi. Pērn policijā pieteikušies septiņi apzinīgi kafejnīcu īpašnieki, kas lūguši kārtībniekiem fiksēt maksimālo pieļaujamo skaļumu telpās, lai netraucētu apkārtējos iedzīvotājus. 
    
52% iedzīvotāju ir apmierināti ar savas pašvaldības darbu 
LETA  02/23/05     52% Latvijas iedzīvotāju ir apmierināti ar savas pašvaldības darbu šī sasaukuma laikā, liecina sabiedriskās domas pētījumu centra SKDS janvārī veiktā aptauja.
Pilnībā apmierināti ar savas pašvaldības darbu ir 14% aptaujāto, drīzāk apmierināti - 38,4%, pilnībā nav apmierināti - 10,3%, drīzāk neapmierināti - 24,9%, nespēj formulēt savu viedokli - 12,5% aptaujāto.
Kurzemē ar savu pašvaldību darbu ir apmierināti 63%, Vidzemē - 59,1%, Latgalē - 52,4%, Zemgalē - 49,7%, bet Rīgā - 44,3% aptaujāto.
Aptaujas dati liecina, ka biežāk nekā caurmērā ar savas pašvaldības darbu šī sasaukuma laikā apmierināti bijuši iedzīvotāji, kuri vecāki par 55 gadiem, respondenti ar pamatizglītību, aptaujas dalībnieki, kuru vidējie ienākumi uz vienu ģimenes locekli mēnesī nepārsniedz Ls 42 vai ir robežās no Ls 85 līdz Ls 126.
Dati iegūti SKDS Latvijas pastāvīgo iedzīvotāju aptaujā, veicot tiešās intervijas respondentu dzīves vietās. Aptauja veikta laikā no 14. līdz 24.janvārim, ar stratificētās nejaušās izlases metodi aptaujājot 1003 respondentus vecumā no 18 līdz 74 gadiem visā Latvijā. 
Samazinās cilvēku skaits, kuri sev vēlamo rezultātu panākuši ar kukuļdošanu 
LETA  02/23/05     Pēdējo piecu gadu laikā palielinājies to iedzīvotāju skaits, kuri, lai panāktu kādu sev vēlamu rezultātu valsts un pašvaldību institūcijās, nav devuši kukuļus, nav izmantojuši paziņas un tamlīdzīgi.
Par to šodien žurnālistus informēja Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) priekšnieks Aleksejs Loskutovs, prezentējot Latvijas iedzīvotāju aptaujas par korupcijas jautājumiem rezultātus.
Salīdzinot ar 1999.gada pētījumu, lielākajā daļā analizēto situāciju iedzīvotāji biežāk norādījuši, ka izdevies iztikt bez "neoficiāliem pasākumiem". Savukārt izmantoto paņēmienu raksturs nav būtiski mainījies, atzina KNAB vadītājs.
Kā parādījusi aptauja, 52% iedzīvotāju nav personiski saskārušies ar korupciju pēdējo divu gadu laikā, bet 19% bijuši spiesti personīgi veikt neoficiālus maksājumus, lai atrisinātu savas problēmas.
Raksturojot saskarsmi ar dažādiem korupcijas veidiem, vērojams, ka biežāk ir atzīta negatīva pieredze saskarsmē ar medicīnas darbiniekiem. Tāpat bieži izplatīta situācija, kad amatpersona personiskām vajadzībām izmanto dienesta resursus vai nepilda savus darba pienākumus.
Salīdzinoši reti aptaujātie atzina, ka ir saskārušies ar tādām situācijām kā "amatpersona izpauž ierobežotas pieejamības informāciju savtīgos nolūkos" vai "izglītības iestādes darbinieks pieņem nelikumīgu maksājumu".
Vērtējot korupcijas pastāvēšanas faktorus, vairāk nekā puse aptaujāto par ļoti nozīmīgu iemeslu uzskata izveidojušos sistēmu personiskā labuma gūšanai. Šādu faktoru minēja 53% respondentu.
Par nozīmīgiem faktoriem, kas izraisa vai veicina korupciju, cilvēki uzskata arī zemās prasības ierēdņiem, kontroles trūkumu, valsts augstākā līmeņa vadītāju slikto piemēru, zemo savu tiesību zināšanu līmeni iedzīvotāju vidū un politisko lēmumu pieņēmēju morālās stājas trūkumu.
"Tikai 16% aptaujāto par iemeslu korupcijai minēja valsts ierēdņu zemo atalgojumu, kas savukārt pašu amatpersonu vidū iespējams būtu viens no galvenajiem minētajiem iemesliem," piebilda Loskutovs.
Vērtējot iemeslus, kuru dēļ cilvēki paši varētu izšķirties dot kukuli, respondenti biežāk atzinuši, ka to darītu, lai iegūtu pārliecību, ka tiks panākts vēlamais problēmas risinājums, jautājuma ātrāka izskatīšana un tiktu gūta drošība, ka problēma vispār tiks risināta.
Analizējot aptaujas rezultātus, KNAB vadītājs sacīja, ka iemesli izšķirties par kukuļa došanu parasti ir drošība, laiks un kvalitāte. Turklāt pēdējo gadu laikā arvien vairāk cilvēku uzskata, ka ar koruptīvām darbībām var panākt labāku pakalpojuma kvalitāti.
Raksturojot šķēršļus, kas iedzīvotājiem traucējuši risināt savas problēmas, salīdzinoši bieži minēta nezināšana, likumu pretrunīgums, sarežģītība, to biežās izmaiņas. Starp pieciem visbiežāk minētajiem šķēršļiem ir arī pārāk garais jautājumu izskatīšanas termiņš.
Nepieciešamība maksāt kukuļus vai tas, ka neoficiālu maksājumu veikšanai nepietiek naudas, aptaujas laikā bija divi retāk minētie faktori no 14 analizētajiem.
Saskaņā ar aptaujas datiem atklāti ziņot par korupciju, norādot datus par sevi, būtu gatavs tikai 21% aptaujāto, bet 34% pieļauj iespēju, ka varētu to darīt anonīmi. 
Piektā daļa iedzīvotāju maksājuši kukuļus
BNS  02/24/05     Piektā daļa Latvijas iedzīvotāju pēdējos divos gados bijuši spiesti veikt neoficiālos maksājumus, lai atrisinātu kādu savu problēmu, liecina Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) pasūtītā pētījuma dati. Institūcija, kuru iedzīvotāji visbiežāk min saistībā ar korupciju, joprojām ir ceļu policija, atzina KNAB priekšnieks Aleksejs Loskutovs — pēdējos divos gados tikai 40,6% gadījumu iedzīvotāji savas problēmas, saskaroties ar ceļu policiju, atrisinājuši bez neoficiāliem maksājumiem. Kā otru negatīvāko parādību A.Loskutovs minēja iedzīvotāju atziņas par korupciju medicīnas jomā. Pētījumu veica sabiedriskās domas pētījumu centrs SKDS.

Nu ko lai saka – 
beidzot ārā ir visīstākā zie-
ma. Un viena mana puse priecājas 
par to, ka var baudīt ziemas priekus, 
bet otra – jau ilgojas pēc pavasara  . . . 
Bet tas vīriņš tur augšā jau zina ko dara, 
un acīmredzot vēl ir paredzēts gan sniegs, 
gan sals. Nu lai tā būtu ! ! ! Un galu ga-
lā laiks tiešām ir patīkams, lai varētu 
gan slidot, gan slēpot utt. Jo spīd 
saulīte un gaisa tempera-
tūra ir ap -7oC.
Anda Jansone
trešdien, 2005. g. 23. februārī