K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?
Nr. 380:  2005. g. 19. - 26. janvāris

Eiropā un pasaulē...

Ārlietu komisija: Latvijas un Krievijas attiecībām par pamatu jāņem 1920.gada miera līgums 
LETA  01/19/05     Saeimas Ārlietu komisija uzskata, ka Latvijas un Padomju Krievijas 1920.gada miera līgums ir uzskatāms par pamatdokumentu jebkurām politiskajām deklarācijām un turpmākajām Latvijas un Krievijas attiecībām.
	Kā aģentūru LETA informēja Saeimā, Ārlietu komisija, noraidot iespēju atteikties no atsaukšanās uz 1920.gada miera līgumu, šodien ir atzinusi, ka jebkāda deklarācija par starpvalstu attiecībām ar Krieviju, nepieminot miera līgumu, Saeimā nevar tikt ratificēta. Ārlietu komisija arī nolēma nosūtīt vēstules Latvijas Valsts prezidentei Vairai Vīķei-Freibergai, Ārlietu ministrijai un Eiropas Savienības Ārlietu komisijai, lai informētu par šo komisijas lēmumu.
	Latvijas un Padomju Krievijas 1920.gada miera līguma 2.pants nosaka, ka "Krievija bez ierunām atzīst Latvijas valsts neatkarību, patstāvību un suverenitāti un labprātīgi un uz mūžīgiem laikiem atsakās no visām suverēnām tiesībām, kuras piederēja Krievijai attiecībā uz Latvijas tautu un zemi kā uz bijušās valsts-tiesiskās iekārtas, tā arī uz starptautisko līgumu pamata, kuri še aprādītā nozīmē zaudē savu spēku uz nākošiem laikiem. No agrākās piederības pie Krievijas Latvijas tautai un zemei neizceļas nekādas saistības attiecībā uz Krieviju".
	Jebkādas Krievijas pretenzijas pret bijušo PSRS pilsoņu statusu Latvijā, pēc Ārlietu komisijas domām, ir noraidāmas, jo miera līguma 8.pants skaidri definē tās personās, kurām pienākas Latvijas pilsonība: "Personas, kuras šī līguma ratifikācijas dienā dzīvo Latvijas robežās, kā arī Krievijā dzīvojošie bēgļi, kuri paši vai kuru vecāki līdz 1914.gada 1.augustam bijuši pierakstīti pie pilsētu, lauku vai kārtu sabiedrībām uz teritorijas, kura tagad iztaisa Latvijas valsti, top atzīti par Latvijas pilsoņiem."
	Pēc Ārlietu komisijas domām, situācija tranzīta jomā jārisina, ņemot vērā miera līguma 17.pantu, kas nosaka, ka līdz tirdzniecības un tranzīta līguma noslēgšanai līdzējas puses vienojas, ka viņu savstarpējās ekonomiskās attiecības nokārtojamas pēc sekojošiem principiem: "Abas puses piešķir viena otrai vislielāko labvēlību baudošas nācijas tiesības. Preces, kuras iet tranzīta ceļā caur līdzēju valstu teritorijām, netop apliktas ne ar kādiem nodokļiem vai pošļinām. Frakts tarifi par tranzīta precēm nedrīkst būt augstāki kā frakts tarifi par tādām pat precēm vietējos sūtījumos."
	Ārlietu komisija uzskata, ka provokatoriski ir Krievijas paziņojumi, ka Latvijai nav tiesību prasīt no Krievijas atbildību par okupāciju, jo vispirms tai jāuzņemas atbildība par mūsu valsts strēlnieku darbību Krievijā. Saskaņā ar Miera līguma 4.pantu Krievija atzīst, ka Latvijas strēlniekiem ir tikai vēsturiska nozīme. "Krievijas armijā šimbrīžam pastāvošos nosaukumus atsevišķām karaspēka daļām, kuras ietilpst Latvijas Strēlnieku divīzijas sastāvā, abas puses atzīst kā tādus, kam ir tikai vēsturiska nozīme. Šais daļās nav un nebūs pārsvarā nacionāli latvisks sastāvs, un, neraugoties uz nosaukumiem, viņām nevar būt attiecības ne uz latviešu tautu, ne uz Latvijas valsti," teikts 1920.gada miera līgumā.
	Pēc komisijas politiķu domām, īpašuma tiesību, Latvijas kultūras vērtību atgūšanas no Krievijas jautājumi jārisina, ņemot vērā miera līguma 11., 12., 13. un 14.pantus, kuros, piemēram, noteikts, ka Krievijas valdība uz sava rēķina atved uz Latviju un nodod mūsu valsts valdībai bibliotēkas, arhīvus, muzejus, mākslas raksturojumus, mācības līdzekļus, dokumentus un citu tamlīdzīgu mācību, valstu, reliģisku, sabiedrisku un kārtu iestāžu īpašumu.
	"1920.gada miera līgumā arī definēta Latvijas-Krievijas robeža, kuru Krievija 1944.gadā vienpusēji mainīja, pēc it kā iedzīvotāju pieprasījuma nosakot, ka Abrenes pilsēta un seši pagasti nonāk Krievijas padomju republikas, kuras mantiniece šodien ir Krievijas Federācija, īpašumā," teikts komisijas paziņojumā.
	Gatavojot jaunu Latvijas-Krievijas robežlīgumu, obligāti jābūt atrunai, kā risināms jautājums par šīs teritorijas turpmāko piederību, norāda Ārlietu komisija.
	Pēc parlamentāriešu domām, pašlaik šajā jautājumā būtu iespējami vairāki risinājumi - panākt vienošanos, ka Latvija patur tiesības atgriezties pie šā jautājuma pēc 20-50 gadiem, panākt, ka Krievija samaksā kompensāciju par šīs teritorijas iegūšanu, kā tas paredzēts 1992.gada līguma projektā, vai arī Latvija deklarē, ka Abrenes pilsēta un seši Abrenes pagasti Krievijas īpašumā nonākuši nelikumīgi - PSRS okupācijas rezultātā.
	"1920.gada miera līguma nepieminēšanas gadījumā Latvija atsakās no turpmākām diskusijām par okupāciju un tās radīto seku novēršanu," uzskata politiķi. 

Prezidente nākamnedēļ satiks Putinu 
Gunta Sloga,  Diena  01/19/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe–Freiberga, nākamnedēļ piedaloties Aušvicas nāves nometnē ieslodzīto atbrīvošanas 60.gadadienas piemiņas pasākumos, pirmo reizi pēc apņemšanās piedalīties 9.maija svinībās satiksies ar Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu. Tiesa, pagaidām viņai Polijas apmeklējuma laikā nav paredzētas oficiālas sarunas ar V.Putinu, uzsver prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga.
	Piemiņas pasākumos Polijā prezidente teiks runu, kurā viņa arī plāno pievērst uzmanību Otrā pasaules kara notikumiem, kas ietekmēja Latvijas likteni, agrāk Dienai uzsvēra V.Vīķes–Freibergas ārlietu padomnieks Andrejs Pildegovičs. Kā zināms, prezidente solījusi līdz 9.maijam izmantot vairākus Otrā pasaules kara beigu gadadienai veltītos atceres pasākumus, lai mudinātu starptautisko sabiedrību izvērtēt XX gadsimta notikumus. 
	27.janvārī Krakovā un Aušvicā pulcēsies vairāku valstu, to vidū Francijas, Vācijas, Izraēlas un Krievijas, vadītāji. A.Rozenberga uzsver, ka prezidentei nav plānota oficiāla tikšanās ar V.Putinu, taču viņa vienmēr šādos pasākumos cenšoties iesaistīties neformālās sarunās ar valstu līderiem. Tāpēc iespējams, ka prezidente pārmīs kādu vārdu arī ar Krievijas prezidentu. Kā zināms, V.Vīķe–Freiberga ir noraidījusi Krievijas priekšlikumu Uzvaras dienas svinībās parakstīt abpusējo robežlīgumu. Krievijas vēstnieka Latvijā Viktora Kaļužnija neapmierinātību izpelnījušies arī prezidentes nodomi runāt par Maskavai netīkamajām vēstures lappusēm — okupāciju.

Jurkāns aptur darbību Saeimas Ārlietu komisijāDELFI  01/20/05     Saeimas deputāts un Tautas saskaņas partijas (TSP) līderis Jānis Jurkāns pieņēmis lēmumu apturēt darbību Saeimas Ārlietu komisijā. Lēmuma mērķis ir pievērst Latvijas un starptautiskās sabiedrības uzmanību veidam, kā Latvijā tiek veidota un realizēta ārpolitika, teikts partijas mājas lapā publicētajā Jurkāna paziņojumā. 
	“Ņemot vērā, ka es komisijā strādāju no 1993. gada, šis lēmums pieņemts pēc ilgām pārdomām. Tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka TSP un personīgi man nav priekšlikumu starptautisko attiecību jautājumos. Lēmums liecina vienīgi par to īstenošanas neiespējamību, situācijā, kad konstanti tiek ignorētas koleģiālas apspriešanas un dokumentu saskaņošanas procedūras. Un kāda gan var būt apspriešana, ja komisijas vadītājs tiešajā televīzijas translācijā nekautrējas aicināt “dot pa purnu” kaimiņu valsts daudzmiljonu tautai,” savu soli skaidro Jurkāns. 
	“Taču komisijas nacionālradikāļu vairākums, kas vadās ne no valsts interesēm, bet gan šaurām partiju nostādnēm, būtu tikai pusbēda. Patiesībā Ārlietu komisija praktiski nepiedalās valsts ārpolitikas veidošanā. Saskaņā ar LR Satversmi Latvija ir parlamentāra republika. Tas nozīmē, ka visi svarīgie ārpolitikas jautājumi par deklarācijām, vizītēm, par piedalīšanos starptautiskos forumos būtu jāsaskaņo ar Saeimu, un vispirms jau ar Ārlietu komisiju. Diemžēl tas tā nenotiek. Valsts Prezidente saskaņā ar Satversmi reprezentē valsti. Normālas valdības un Saeimas darba organizācijas gadījumā, prezidents nav patstāvīga politiskā amatpersona. Mūsu prezidente pēdējā laikā uzvedas kā tautas ievēlētie Francijas, Krievijas vai ASV prezidenti. Situācijā, kad deputātu vairākums atbalsta tādu praksi, Ārlietu komisijas darbība kļūst lieka,” turpina Jurkāns. 
	“Par to, ka komisija nav vajadzīga, liecina arī fakts, ka 14 neatkarības gados komisijai tā arī nav izdevies izveidot normālas starpparlamentu attiecības ar Krieviju. Jebkurš mēģinājums sākt konstruktīvu dialogu saduras ar tiešu nacionālradikāļu opozīciju. Tā vietā, lai pakāpeniski tuvotos viens otram, Latvijas ārpolitikas darboņi jau sākotnēji izvirza otrai pusei nepieņemamas prasības un pēc tam divkosīgi brīnās, kāpēc Krievija nesteidzas parakstīt robežlīgumu ar Latviju vai neatjauno naftas padevi caur Ventspils cauruļvadu. Otrā pasaules kara notikumu ekstravagantais traktējums ir kļuvis par mūsu valsts ārpolitikas kursa ideoloģisko pamatu,” tālāk teikts Jurkāna paziņojumā. 
Krievija uzskata par absurdu Latvijas prezidentes viedokli okupācijas jautājumāDELFI  01/20/05     Krievijas Ārlietu ministrija (ĀM) uzskata par absurdu Latvijas prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas viedokli par Baltijas valstu okupāciju, kuru prezidente pievienoja oficiālajam paziņojumam par dalību Uzvaras dienas svinībās Maskavā 9.maijā. “Ar savu demaršu Vīķe - Freiberga drīzāk apliecina, ka trūkst gatavības nopietnam starpvalstu dialogam,” teikts Krievijas ĀM paziņojumā . 
	Latvijas prezidentes paziņojums nosūtīts Krievijas prezidentam Vladimiram Putinam kopā ar oficiālo piekrišanu apmeklēt Maskavu un piedalīties 9.maija svinībās. 
	“Mēs nesaskatām ne vēsturisku, ne starptautiski tiesisku pamatojumu Latvijas prezidentes apgalvojumiem par Baltijas okupāciju 1940.gadā. Grūti uztvert šo demaršu par apliecinājumu gatavībai sniegt draudzīgu roku Krievijai,” teikts paziņojumā. 
	Latvijas prezidentes viedoklis nodēvēts par “kārtējo mēģinājumu sagrozīt vēsturi”. “Tēzi par Padomju Savienības un Hitlera koalīcijas vienlīdzīgu atbildību par šo traģēdiju nevar nosaukt citādi kā par absurdu,” norāda Krievijas ĀM. 
Krievijas Ārlietu ministrija atgādina, ka prezidents Putins piedāvāja 10.maijā rīkot Baltijas-Krievijas tikšanos un parakstīt robežlīgumus ar Latviju un Igauniju. 10.maijā plānota arī Krievijas – ES tikšanās un tādēļ pēc Krievijas ĀM domām, būtu loģiski rīkot sarunas ar Baltijas valstu līderiem, ņemot vēra ES ieinteresētību robežlīgumu parakstīšanā. 
	Vīķe–Freiberga paziņoja par dalību svinībās, taču reizē norādīja arī ka, pēc kara beigām Eiropā daudzas tautas neatguva brīvību, un vēl piecus gadu desmitus bija spiestas dzīvot aiz cita totalitāra režīma “dzelzs priekškara”. “Latvijā Otrais pasaules karš beidzās 1990.gadā līdz ar PSRS impērijas sabrukumu un Latvijas neatkarības atjaunošanu,” klāstīja prezidente. Vīķe – Freiberga arī aicināja Krieviju nosodīt Ribentropa-Molotova paktu un norobežošanos no totalitārajiem noziegumiem. 
Politologi: Solījums anulēt Molotova-Ribentropa paktu spodrina Krievijas tēlu    
LETA  01/21/05     Krievijas paziņojumi par gatavību anulēt Molotova-Ribentropa paktu liecina par kaimiņvalsts vēlmi veidot demokrātiskas valsts tēlu, uzskata aģentūras LETA aptaujātie politikas eksperti.
	Kā ziņots, vakar Igaunijas prezidenta Arnolds Rītels tikās ar Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu. Saskaņā ar Rītela teikto Putins esot atbalstījis Molotova-Ribentropa pakta anulēšanu.
	Politoloģe Žaneta Ozoliņa aģentūrai LETA norādīja, ka Krievija patlaban atrodas nepatīkamā situācijā, jo tā sliecas uz pašizolāciju. Krievijai ir svarīgi uzturēt attiecības arī ar Rietumiem un parādīt, ka tā nav galēji autoritāra valsts.
	"Protams, Baltijas valstis nevar cerēt uz izšķirošu lomu šajās attiecībās, taču Krievijai ir svarīga sadarbība ar Eiropas Savienību (ES), kura tomēr veido saskaņotu politiku attiecībās ar mūsu kaimiņvalsti," skaidroja politoloģe.
	Viņa gan piebilda, ka Krieviju ir grūti prognozēt, tāpēc prezidentu tikšanās un saruna par Molotova-Ribentropa paktu var šķist pārsteidzoša, bet šī diskusija var attīstīties gan pozitīvā, gan negatīvā virzienā.
	Pēc Latvijas institūta direktora Ojāra Kalniņa domām, Putina gatavība anulēt paktu iezīmē interesantu pagriezienu Krievijas retorikā. 
	"Ja Putins ir gatavs šo paktu anulēt, tad tas nozīmē, ka Krievija tomēr atzīst slepeno protokolu pastāvēšanu, no kuriem savukārt izriet Latvijas okupācijas nelikumība," norādīja eksperts.
	Tomēr nav iespējams pateikt, vai Krievija būs gatava iet tik tālu, lai atzītu Latvijas okupāciju, jo līdz šim kaimiņvalsts izteikumi liecinājuši par pretējo, atzīst Kalniņš. Turklāt, ja Krievijas vadība uzskata, ka var anulēt Molotova-Ribentropa paktu, ko parakstīja Padomju Savienība, tad Krievija patiesi atzītu, ka ir PSRS pēctece.
	Savukārt Saeimas deputāts Leopolds Ozoliņš (ZZS) aģentūrai LETA pauda viedokli, ka Krievijai Ribentropa-Molotova pakts nav jānosoda vēlreiz, jo pēc baltiešu deputātu ierosinājuma savu politisko un tiesisko novērtējumu PSRS un Vācijas 1939.gada neuzbrukšanas līgumam deva PSRS tautas deputātu II kongress 1989.gadā.
	Toreiz tika atzīts, ka slepenie protokoli ir spēkā neesoši un ir pretrunā ar starptautiskajām tiesībām.
	"Tā ir vai nu nekompetence, vai tukša retorika no Putina puses," sacīja Ozoliņš, komentējot Krievijas prezidenta sarunu ar Rītelu.
	Vēsturnieks Aivars Stranga aģentūrai LETA atzina, ka vēsturē nav iespējams neko "anulēt" un Putina teiktais, ja tas atbilst patiesībai, drīzāk ir diplomātiska spēle.
	"Mums galvenais ir, lai Krievija atzītu, ka līdz ar šo paktu tika uzsākts Otrais pasaules karš, notika 1940.gadas okupācija, tai sekojošās represijas un kolonizācija," sacīja Stranga.
	"Ja Krievija anulē šo paktu, pasaka, ka tas neeksistēja, tad kāda var būt runa par eventuālām izmaksām padomju represiju upuriem," retoriski jautāja vēsturnieks.
	Kā ziņots, Valsts prezidentes ārlietu padomnieks Andrejs Pildegovičs iepriekš žurnālistiem paziņoja, ka Latvija vēlas, lai Krievija sniegtu morālu nosodījumu Molotova-Ribentropa paktam un tiem noziegumiem pret cilvēci, kuri tika veikti šā pakta aizsegā. Tas uz ilgu laiku iznīcināja Latvijas valstiskumu.
	Tieši Molotova-Ribentropa pakts ir viena no brutālākajām totalitāro režīmu darbības izpausmēm, kuru jaunās Krievijas vadība vēl nav nosodījusi, norāda prezidentes pārstāvji. 

Molotova - Ribentropa pakts sen jau anulētsJuris Paiders,  NRA 01/22/05     Patiesu izbrīnu izraisīja Igaunijas prezidenta Arnolda Rītela atstāsts par to, ka tikšanās laikā ar Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu viņam apsolīts, ka tiks anulēts Molotova - Ribentropa pakts.
	Vai tiešām baltiešiem vienīgais sarunu temats, kuru apspriest ar Krieviju, ir 65 gadus veci līgumi? Krievija aicina Baltiju pārdot tranzīta infrastruktūru, bet kā kompensāciju Igaunijas prezidents pieprasa anulēt Molotova - Ribentropa paktu!!! Tad jau sarunās ar Zviedrijas valdību par Latvijas un Igaunijas celtnieku boikotu varētu pieprasīt anulēt 1629. gadā noslēgto Altmarkas miera līgumu, kurš paredzēja Baltijas sadalīšanu starp Zviedriju un Poliju.
	Molotova - Ribentropa pakts sen jau ir anulēts. Tā pirmā versija, kura tika noslēgta 1939. gada 23. augustā, paredzēja Baltijas sadalīšanu uz pusēm, kamēr 1939. gada 28. septembra līgums Par draudzību un robežām reāli anulēja slaveno paktu, jo paredzēja citādu ietekmes sfēru sadali: Baltija – PSRS, visa poļu apdzīvotā teritorija – Vācijai. Putins var droši apsolīt izdarīt to, kas jau paveikts 1939. gadā.
	Vai kāds ir vispār padomājis, ko nozīmē anulēt 1939. gada paktu un atcelt tā radītās sekas? Mēs varam nosodīt šo noziedzīgo paktu, mēs varam pat šo paktu nolādēt. Taču nedz A. Rītels, nedz V. Putins nevar paktu pasludināt par nebijušu. Turklāt tas bija Vācijas un PSRS pakts, tāpēc tā anulēšanai ir jāsaņem arī Vācijas piekrišana. Hitlera un Staļina kopējie darījumi ir radījuši ievērojamas politiskas un civiltiesiskas sekas. Pieprasīt anulēt paktu pašlaik, atgriežot status quo, var tikai kaitnieki un politiskie diversanti. Pakts paredzēja baltvāciešu repatriāciju. Latvijas valsts samaksāja Vācijai kompensāciju par vāciešu īpašumiem. Pakta anulēšana nozīmēs ievērojamu pilsētu zemju (īpaši Rīgā) īpašnieku maiņu Latvijā. Anulējot Molotova - Ribentropa paktu, visdramatiskākās pārmaiņas skars Lietuvu. Klaipēdas apkārtne būs jāatdod Vācijai, bet Viļņas apgabals būs jāatdod Polijai. Kauņa atkal būs Lietuvas galvaspilsēta!
	Molotova - Ribentropa pakts bija noziedzīgs, bet pēc šā pakta sekoja citi pakti un citi līgumi. Baltijas nonākšanu PSRS ietekmes sfērā apstiprināja arī Jaltas un Potsdamas nolīgumi un vienošanās 1945. gadā. Ja seko šai loģikai, tad A. Rītelam tagad steigšus ir jātraucas uz Vašingtonu un jāpieprasa Bušam ātri anulēt arī Potsdamas miera līgumu, jo tas arī no mūsu viedokļa ir tikpat noziedzīgs utt.
	Varbūt tomēr ir laiks izbeigt māžoties un dzīvot pagātnē. Latvijas interesēs ir veidot ekonomiskās un politiskās attiecības ar kaimiņvalstīm uz līdztiesīgiem pamatiem. Latvijas interesēs ir panākt līdztiesīgus un nediskriminējošus līgumus ar Krieviju ekonomiskajā sfērā. Pagātne lai paliek vēsturnieku un pētnieku ziņā. Latvijai ir jādomā par nākotni. Nevar dzīvot tikai pagātnē.
	Latvijas politologi kā akli dunduri metas noriet Valsts prezidenti par Baltijas vienotības graušanu. Taču Baltijas valstu vienotība vairāk izskatās pēc sacensības par to, kurš ātrāk un efektīgāk apkampsies ar Krievijas prezidentu. Kamēr mūsu valsts vadītāja bija spiesta iesaistīties bezjēdzīgās debatēs par politiskās deklarācijas projektu, igauņi apsteidza mūs pat skrējienā, kurš pirmais tiks līdz Kremlim. Mūsu kaimiņvalstis uzjautrinās par Latvijas pietāti pret tā saucamo Baltijas vienotību un izmanto latviešu vājību vienot Baltiju kā konkurences ieroci pret mums. Kamēr mēs gaidām Baltijas vienotību, tikmēr igauņi un lietuvieši sen mūs jau ir apsteiguši, bet mēs ar visu Baltijas vienotību esam palikuši aizkrāsnē. NATO ģenerālsekretārs atzinīgi vērtē Vīķes-Freibergas viedokli par Otrā pasaules kara jautājumiemLETA  01/23/05    Latvijas Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas paustā nostāja Otrā pasaules kara beigu jautājumā, kuru viņa izteikusi savā runā vizītē Nīderlandē, esot atstājusi dziļu iespaidu dažādās Nīderlandes auditorijās, svētdien, tiekoties ar Vīķi-Freibergu Kijevā, atzinis NATO ģenerālsekretārs Jāps de Hops Shēfers. 
	NATO ģenerālsekretārs augstu novērtējis Valsts prezidentes oficiālo vizīti Nīderlandē, aģentūru LETA informēja Valsts prezidenta Preses dienests. 
	Shēfers paudis arī atzinību Latvijas prezidentei par atrašanos jaunā Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko inaugurācijas ceremonijā Kijevā, uzsverot Latvijas kā advokātes lomu Ukrainas pārmaiņu procesā, kā arī apliecinot atbalstu Ukrainas reformām, tuvinoties Eiropas Savienībai. 
	NATO ģenerālsekretārs pateicies prezidentei par iespēju sniegt intervijas plašsaziņas līdzekļiem Latvijas vēstniecības telpās Ukrainā, savukārt Vaira Vīķe-Freiberga paudusi pagodinājumu piedāvāt Shēferam šādu iespēju. 
Arī Valsts prezidente šorīt sniegusi vairākas intervijas redzamākajiem Ukrainas plašsaziņas līdzekļiem. 
	Kā ziņots, Vīķe-Freiberga šonedēļ Leidenes universitātē, uzrunājot Nīderlandes karalieni Beatriksi, akadēmiskās aprindas un studentus, atgādināja par padomju okupāciju. Prezidente izmantoja šo iespēju, lai runātu par Eiropas vēsturi, par vērtībām, uz kurām tika būvēta Eiropas Savienība (ES) pēc Otrā pasaules kara. 
	Valsts vadītāja detalizēti pievērsās tam, ko Otrā pasaules kara beigas nozīmēja Baltijas valstīm un daļai Eiropas. Prezidente uzsvēra, ka pēc nacisma sagrāves daļa Eiropas atguva brīvību un iespējas demokrātiskai attīstībai un uzplaukumam, tomēr Baltijas valstis palika aiz "dzelzs priekškara" un vēl piecus gadu desmitus pavadīja nebrīvē. 
	Vīķe-Freiberga nosodīja abu totalitāro režīmu - Hitlera un Staļina - darbību. Prezidente uzsvēra, ka dosies uz Maskavu, lai kopā ar citu pasaules valstu līderiem atzīmētu nacisma sagrāves 60.gadadienu, tomēr izmantos šo iespēju arī, lai vēlreiz uzsvērtu visai pasaulei, ka Otrais pasaules karš bija cilvēces lielākais konflikts un ka tas radās, diviem totalitāriem režīmiem dalot varu Eiropā. 
	Kā ziņots, Vīķe-Freiberga šodien piedalījās jaunā Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko oficiālajā inaugurācijas ceremonijā Ukrainas parlamentā. Vīķei-Freibergai paredzēta neformāla tikšanās ar Juščenko un citu valstu vadītājiem. 
ASV aicina Latviju pievērst uzmanību cilvēktirdzniecības novēršanai 
LETA  01/23/05     Latvijai ir jāpievērš pastiprināta uzmanība cīņai ar cilvēktirdzniecību, jo nākotnē tā var kļūt par valsti, no kuras cilvēki var tikt izvesti izmantošanai ārvalstīs. Vienlaikus arī pati Latvija var kļūt par cilvēktirdzniecības mērķa zemi.
	Šādu aicinājumu izsaka ASV vēstniecība Latvijā. 	Kā sarunā atzina ASV vēstniecības Rīgā konsuls Landons Teilors, cilvēktirdzniecība kļūst par globāli arvien skaudrāku problēmu. Ienākumu ziņā tā pat sāk aizstāt narkotiku tirdzniecību. Noziedznieku tīkli pasaulē no cilvēku tirdzniecības ik gadu gūst aptuveni septiņus miljardus ASV dolāru (3,8 miljardus latu). 
	Arī Latvijai būtu jāpievērš lielāka vērība šai problēmai, jo mūsu valsts atrodas īpašā situācijā. No vienas puses, Latvijas ekonomika joprojām atrodas attīstībā, daļa iedzīvotāju dzīvo nabadzībā, tādēļ ir pakļauti riskam nonākt cilvēktirgotāju uzmanības lokā. 
	Taču kā jauna ES dalībvalsts Latvija ātri vien var kļūt arī par mērķa valsti, uz kuru cilvēki tiek atsūtīti izmantošanai. 
"Nākotnē Latvijai būs jācīnās ar abiem aspektiem - daļēji tā būs valsts, kuras nabadzīgākajos reģionos ļaudis būs pakļauti riskam, bet, no otras puses, - tā būs mērķa zeme turīgākajos reģionos," sacīja Teilors. 
	Kā ziņots, pagājušā gada jūnijā ASV Valsts departaments publiskoja ikgadējo ziņojumu par cilvēktirdzniecību pasaulē, norādot, ka Latvija pilnībā nav nodrošinājusi minimālos standartus cilvēku tirdzniecības izskaušanai, tomēr vērojams nozīmīgs progress centienos šajā jomā. 
	Kā norādīts ziņojumā, Latvija ir valsts, no kurienes sievietes un bērni tiek izvesti seksuālai izmantošanai uz Lielbritāniju, Poliju, Īriju, Izraēlu, Spāniju, Vāciju un Itāliju. Cilvēktirdzniecības tīklus, kas šķērso Latviju, kontrolē organizētās noziedzības grupējumi no Polijas, Ukrainas un Izraēlas sadarbībā ar vietējiem noziedzniekiem, kas vervē upurus. Izmantošanai un verdzībai esot pakļauti arī cilvēki no bezdarba māktiem lauku reģioniem, kuri tiek transportēti uz Rīgu. 	Patlaban ASV pārstāvniecība vāc datus vasarā gaidāmajam ziņojumam. Pēc konsula teiktā, Austrumeiropas valstīs joprojām pastāv ekonomiskais spiediens, kas liek ļaudīm meklēt darbu ārpus savas valsts, dažkārt nonākot saskarē ar noziedzīgiem grupējumiem. Latvijā cilvēktirdzniecības upuru skaits mērāms vairākos simtos, galvenokārt tās ir sievietes. 
	Pagājušajā gadā Latvija veikusi vairākus pasākumus šai jomā. Valdība pieņēma rīcības plānu cilvēktirdzniecības apkarošanai, bet Iekšlietu ministrijas vadībā strādā īpaša darba grupa, kas koordinē valsts institūciju darbību. Darbā iesaistīta arī policija, tāpat prokurori sākuši izprast šīs problēmas nopietnību, norāda Teilors. Taču ar to neesot gana, jo budžetā neesot atvēlēti nepieciešamie līdzekļi nacionālajā rīcības plānā paredzēto aktivitāšu īstenošanai. 
	Pēc konsula teiktā, ASV drīz pārstās finansēt cilvēktirdzniecības apkarošanas aktivitātes Latvijā, jo Latvija pakāpeniski kļuvusi par donorvalsti, kurai pašai jāspēj rūpēties par šo jautājumu. Tādēļ Teilors aicināja aktīvi iesaistīt nevalstiskās organizācijas privāto sektoru līdzekļu piesaistīšanai, lai arī turpmāk varētu sniegt palīdzību cilvēktirdzniecības upuriem. 
	Cilvēku tirdzniecība ir mūsdienu verdzība, tās upuri ar viltu vai ar varu tiek piespiesti strādāt vai pakļauti seksuālai izmantošanai. Pēc 2004.gada ziņojuma aplēsēm, 600 000-800 000 cilvēku šādā veidā katru gadu tiek aizvesti no savas valsts. No tiem 47% ir sievietes, 34% meitenes jaunākas par 18 gadiem un 16% ir zēni jaunāki par 18 gadiem - tas nozīmē, ka vairāk kā 80% no upuriem ir sievietes un 50% ir bērni. 
	Tiek uzskatīts, ka vēl miljoniem cilvēku visā pasaulē tiek tirgoti savas valsts teritorijā, norāda ASV vēstniecība. 
Cīņai pret cilvēku tirdzniecību ir pievērsta uzmanība visā pasaulē, jo tā apdraud cilvēktiesības, sabiedrības veselību un valstu drošību. 
Valsts prezidentes runa saņem uzslavu 
LETA  01/25/05     Latvijas Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas paustā nostāja Otrā pasaules kara beigu jautājumā, kuru viņa izteikusi savā runā vizītē Nīderlandē, esot atstājusi dziļu iespaidu dažādās Nīderlandes auditorijās, svētdien, tiekoties ar Vīķi-Freibergu Kijevā, atzinis NATO ģenerālsekretārs Jāps de Hops Shefers, ziņo LETA. Viņš paudis arī atzinību Latvijas prezidentei par atrašanos jaunā Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko inaugurācijas ceremonijā Kijevā, uzsverot Latvijas kā advokātes lomu Ukrainas pārmaiņu procesā, kā arī apliecinot atbalstu Ukrainas reformām, tuvinoties ES.
	Pagājušajā nedēļā V.Vīķe-Freiberga Leidenes universitātē, uzrunājot Nīderlandes karalieni Beatriksi, akadēmiskās aprindas un studentus, detalizēti pievērsās tam, ko Otrā pasaules kara beigas nozīmēja Baltijas valstīm un daļai Eiropas. Prezidente uzsvēra, ka pēc nacisma sagrāves daļa Eiropas atguva brīvību un iespējas demokrātiskai attīstībai un uzplaukumam, tomēr Baltijas valstis palika aiz dzelzs priekškara un vēl piecus gadu desmitus pavadīja nebrīvē.

Latvija pasaules attīstības valstu nacionālās labklājības reitingā ieņem 10.vietuLETA,  01/26/05     "World Paper" un "Money Matters Institute" veidotajā pasaules attīstības valstu nacionālās labklājības reitingā Latvija ir ierindojusies 10.vietā, kas, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, ir kāpums par divām vietām. 
	"Wealth of Nations Triangle" ikgadējais indekss tiek veidots kopš 1996.gadā, un tajā tiek izvērtēts 70 attīstības valstu izaugsmes potenciāls. Indeksā ir izmantoti trīs apakšindeksi - ekonomiskā vide, sociālā vide un informācijas apmaiņa. 
	Tikko publiskotajā 2004.gada indeksā Latvija ir saņēmusi 1705 punktus un, salīdzinot ar 2003.gadu, pakāpusies par divām vietām. Tomēr Latvijas indekss ir mazāks nekā abām pārējām Baltijas valstīm - Igaunija ar 1814 punktiem ieņem 6.vietu, un, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, ir pakāpusies par vienu pozīciju. Savukārt Lietuva ar 1718 punktiem ieņem 9.vietu, kas, tāpat kā Latvijai, ir kāpums par divām vietām. 
	Pirmo vietu nacionālās labklājības reitingā ar 1878 punktiem ieņem Slovēnija, kam seko Izraēla, Dienvidkoreja, Čehija, Taivāna, Igaunija, Ungārija, Slovākija, Lietuva un Latvija. Austrumeiropas valstis nacionālās labklājības reitingā ieņem pavisam septiņas no pirmajām desmit vietām. 
	Salīdzinoši pasaules attīstītākās valstīs "Wealth of Nations Triangle" indeksa vērtība ir aptuveni 2000 punkti. ASV šis indekss ir 2143 punkti, Nīderlandē - 2111 punkti un Japānā - 1975 punkti. 
	Pēdējo, 70.vietu, starp visām reitingā ietvertajām valstīm ieņem Kenija, kuras indekss ir 967 punkti. Nākamie zemākie indeksi ir Zimbabvei un Papua-Jaungvinejai. 
	Ķīna ar 1438 punktiem reitingā ieņem 27.vietu, bet Krievija ar 1404 punktiem atrodas 31.vietā. 

Valdībā un partijās...

Sudraba: Situācija Valsts kontrolē ir bezcerīga 
LETA  01/19/05     Valsts kontrole (VK) atgādina "sociālo māju" un "situācija tajā ir bezcerīga", ar šādiem epitetiem situāciju VK šodien Saeimas Publisko izdevumu un revīzijas komisijas sēdē raksturoja jaunā VK vadītāja Ingūna Sudraba.
	Valsts kontroliere deputātus iepazīstināja ar savu redzējumu par nepieciešamajām pārmaiņām VK darbā. Viņa pauda neapmierinātību ar VK darbinieku zemo kvalifikāciju, strādājošo nepietiekamo un nekonkurētspējīgo atalgojumu un neefektīvo VK struktūru darbu.
	Runājot par revidentu korpusu, Sudraba sacīja: "Tajā ir izdarīts viss, lai šīs korpuss būtu neefektīgs."
	Revidentu atalgojumus nav atbilstošs konkurencei darba tirgū, kur darbu piedāvā starptautiskās auditoru kompānijas, uzsvēra valsts kontroliere. Lai VK strādātu profesionāļi, nepieciešams paaugstināt algas piecas reizes, uzskata Sudraba. Revidentu grupu vadītājiem būtu jāsaņem 1500 latu alga, bet vecākajiem revidentiem - 1000 latu atalgojums, sacīja valsts kontroliere.
	Zemā atalgojuma dēļ vairums VK strādājošo ir neatbilstoša kvalifikācija, norādīja Sudraba, kura, lūgta novērtēt savu padoto darbinieku kvalifikāciju desmit ballu sistēmā, deva divas ar pusi balles.
	Viņa arī norādīja uz lielo plaisu starp VK vadību un strādājošiem, kas izveidojusies iepriekšējā valsts kontroliera Raita Černaja laikā.
	Sudraba pauda neapmierinātību, ka ēka K.Valdemāra ielā, kur pašreiz mitinās VK, neatbilst administratīvās ēkas funkcijām. Viņa izteica cerību, ka budžetā tiks atrasti finanšu līdzekļi jaunas ēkas celtniecībai. Pēc Valsts kontrolieres teiktā, tas esot daudz ekonomiskāk nekā pārcelties uz jaunu ēku. Šobrīd VK esot 40 brīvas štata vietas, "bet viņus [nepieciešamos darbiniekus] arī nebūtu kur apsēdināt," sūrojās Sudraba.
	Pēc jaunās VK vadītājas domām, daudz ekonomiskāk un efektīvāk būtu, ja pašvaldību revīziju veiktu privātie revidenti, kurus nolīgtu un uzraudzītu VK.
	To pašu iemeslu dēļ viņa rosina atteikties no VK kolēģijām, kuru pārstāvjus ieceļ Saeima. Parlamenta ieceltie cilvēki bieži vien nav profesionāļi šajā jomā, uzskata VK vadītāja: "Tas ir neefektīvi, un nekur citur pasaulē tā nav."
	Viņa informēja, ka patlaban VK strādā 21 Saeimas iecelts kolēģiju pārstāvis. Kolēģijas dod savus atzinumus par revidentu veiktajām revīzijām.
	Deputāti un Sudraba izteica cerību par veiksmīgu sadarbību starp VK un parlamentu nākotnē. 

Nākotnē veselības aprūpes pakalpojumu cenas noteiks valdība 
LETA  01/19/05     Iecerēts, ka nākotnē veselības aprūpes pakalpojumu cenu noteiks nevis Veselības obligātā apdrošināšanas valsts aģentūra (VOAVA), bet gan Ministru kabinets, šodien Nacionālās trīspusējās sadarbības padomes (NTSP) pārstāvjus informēja VOAVA direktora pienākumu izpildītāja Lūcija Akermane.
	Par šo jautājumu gan vēl esot plānots diskutēt ar ieinteresētajām pusēm.
	Latvijas Slimnīcu biedrības pārstāvji NTSP sēdē pauda viedokli, ka ir jāmaina pašreizējā situācija, kad pakalpojumu pircējs - VOAVA - vienlaikus arī nosaka cenas, par kādu tā pakalpojumus pērk.
	NTSP noraidīja Veselības aprūpes nozares apakšpadomes ierosinājumu, ka pakalpojumu cenas būtu jānosaka neatkarīgai vērtēšanas institūcijai, jo pēc padomes locekļu domām, jaunas institūcijas radīšana nebūtu efektīva.
	Latvijas Slimnīcu biedrības pārstāvji uzsvēra, ka nākotnē noteikti būtu jāpaaugstina veselības aprūpes pakalpojumu cenas, jo pašlaik valsts sedz tikai 77% no vidējām veselības aprūpes pakalpojumu cenām. Piemēram, medikamentiem, ko iepērk slimnīcas, VOAVA sedz tikai 45% no cenas.
	Latvijas Slimnīcu biedrības pārstāvji NTSP dalībniekiem stāstīja, ka pašlaik vienai gultas dienai neatliekamās palīdzības slimnīcās medikamentiem VOAVA piešķir no Ls 0,50 līdz Ls 1,65, bet šī summa nesedz pat pusi no medikamentu reālām izmaksām. Turklāt šī summa saglabājusies tāda pati kā pirms diviem gadiem, lai gan medikamentu cenas ik gadu pieaugušas vidēji par 20%.
	Veselības ministrs Gundars Bērziņš (TP) pauda viedokli, ka pakalpojumu cenu problēmu varēs risināt, ieviešot struktūrplānu, jo, palielinot slimnīcu noslodzi, varēs nosegt pilnu pakalpojuma cenu. Bērziņš atzina, ka jau pavasarī līgumus ar ārstniecības iestādēm VOAVA slēgs, garantējot, lai vispirms lielās daudzprofilu slimnīcas tiktu noslogotas 85% apmērā.
	Bērziņš atzina, ka ir svarīgi sakārtot visus stacionāru izmaksu posteņus, lai, vasarā piešķirot papildu līdzekļus mediķu algu palielināšanai, slimnīcu vadītāji tos novirzītu algām, nevis citu izdevumu segšanai. 

Kompromatu kari sākušiesSandris Vazovičs,  NRA  01/20/05     Jau bija prognozējams, ka pirms pašvaldību vēlēšanām klajā nāks dažādi kompromati par politiskajiem oponentiem. Pirmais šo ierasto tradīciju turpinājis Latvijas kalves vadītājs, bijušais domes Finanšu departamenta direktors Raimonds Krūmiņš.
	Bijušais Finanšu departamenta direktors R. Krūmiņš pirmdien vērsies prokuratūrā, lūdzot pārbaudīt viņa rīcībā esošo informāciju par "rupjiem pārkāpumiem Rīgas domes un tās priekšsēdētāja Gundara Bojāra darbībā". G. Bojārs par kādreizējā pilsētas kases turētāja aktivitātēm solās vērsties tiesā.
	R. Krūmiņš informējis prokuratūru "par nelikumīgu budžeta līdzekļu izlietošanu, kā arī par jau notikušu un turpinošos pašvaldības līdzekļu piesavināšanos un izšķērdēšanu sevišķi lielos apmēros". Pēc viņa aprēķiniem, kopumā domē "apšaubāmiem mērķiem" iztērētā summa pārsniedz 15 miljonus latu. "Latvijas pilsoņa sirdsapziņa neļauj uz to visu mierīgi noskatīties," teica Latvijas kalves vadonis.
	Prokuratūrai iesniegtajos materiālos galvenais akcents likts uz divām lietām: G. Bojāra parakstītajiem rīkojumiem par prēmiju izmaksām sev un domes darbiniekiem, kā arī Pilsētas attīstības fonda darbību. R. Krūmiņš norādīja, ka varētu informēt par vēl 10–20 epizodēm, bet "nav jēgas aizdambēt tiesībsargājošo iestāžu kapacitāti". Tāpēc viņš lūdzis pārbaudīt tikai to informāciju, ko iespējams izskatīt divu dienu laikā, un pieņemt lēmumu par amatpersonas atbildību.
	Pēc R. Krūmiņa rīcībā esošas informācijas, G. Bojārs kopš 2001. gada izdevis vismaz 20 rīkojumus par prēmiju piešķiršanu domes darbiniekiem, pats saņemot "nepamatotu samaksu vismaz 25 000 latu apmērā". Šī rīcība esot pretrunā ar likumu par interešu konflikta novēršanu valsts amatpersonu darbībā. Vēl viņš vērsis uzmanību uz to, ka pretrunā ar likumu par budžetu un finanšu vadību Pilsētas attīstības fonds turpina darboties kā speciālā budžeta sastāvdaļa. Esot Finanšu departamenta direktora amatā, R. Krūmiņš vairākkārt esot vērsis domes vadības uzmanību uz to, ka naudas piešķiršana no fonda līdzekļiem ir nelikumīga, taču viņa viedoklis neesot ņemts vērā. "Rīgas domes vadība spītīgi palikusi pie šī fonda, lai paliktu kabatas nauda, ko attiecīgajā brīdī izlietot vajadzīgiem mērķiem," sacīja bijusī domes amatpersona. Šogad šīs kabatas naudas apjoms ir 3,3 miljoni latu.
	Par dažādām iespējamajām nelikumībām domes darbībā R. Krūmiņš pirms diviem gadiem vērsies Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojā, taču šī institūcija pārbaudi joprojām nav pabeigusi. Tāpēc arī R. Krūmiņš nolēmis informēt prokuratūru.
	Uz izteiktajiem apvainojumiem šobrīd komandējumā Nīderlandē esošais G. Bojārs ar savas preses sekretāres Brigitas Lauvas starpniecību reaģēja lakoniski un asi: "Komentārus sacerējumam, kuru izplatījis nespējīgs un netalantīgs finansists, es nesniegšu. Raimondam Krūmiņam par saviem apmelojošajiem izteikumiem būs jāatbild tiesas ceļā. JL Liepājas mēra kandidāts - Uldis Grava
Delfi  01/19/05      “Jaunais laiks’ apstiprinājis deputātu kandidātu sarakstu Liepājā, par mēru izvirzot partijas ģenerālsekretāru Uldi Gravu, portālu “Delfi” informēja partijā.
	Grava, kas ir dzimis Liepājā, ilgus gadus dzīvojis ārzemēs, strādājis Prāgā radio “Brīvā Eiropa” un Latvijā atgriezies tikai pirms trīs gadiem, kad viņu ieteica Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora amatam. Toreiz, atbraucot uz Latviju viņš paziņoja, ka vēlas dzīvot Liepājā. Liepājas sarakstā iekļauti arī fitnesa kluba “Lāčplēsis” direktors Māris Šveiduks, CSDD Liepājas nodaļas vadītājs Ivars Ķervis, galerijas “Rožu laukums” vadītāja Ilva Lutere, Kurzemes sabiedrisko pakalpojumu regulatora priekšnieka vietnieks Viktors Zīverts, Liepājas bāriņtiesas priekšsēdētāja Taiga Ziemele, Liepājas pārstāvniecības Rīgā vadītāja Ginta Ozola.

Lemberga partija slēpjas no preses 
Jānis Trops,  Diena  01/20/05     Ja partija ar formāliem iemesliem pirmsvēlēšanu laikā cenšas izvairīties no masu saziņas līdzekļu klātbūtnes, lemjot visai sabiedrībai svarīgus jautājumus, ir pamats domāt, ka tā kaut ko slepus no saviem vēlētājiem darīs arī pēc nonākšanas pie varas. Tā politiskās organizācijas Latvijai un Ventspilij (LV) sapulci otrdien, kurā bez mediju klātbūtnes apstiprināja deputātu kandidātu sarakstu pašvaldību vēlēšanām, vērtē sabiedriskās politikas centra Providus pētnieks Valts Kalniņš. 
	Dienas reportieris LV kopsapulcē netika ielaists arī pirms pašvaldību vēlēšanām 2001.gadā, tā pārkāpjot likumu par sabiedriskajām organizācijām un to apvienībām, kas paredz, ka žurnālisti var būt klāt to augstāko lēmējinstitūciju kopsapulcēs, kongresos un konferenču sēdēs. Šoreiz, lai no preses tomēr izvairītos, pilsētas mērs un LV priekšsēdētājs Aivars Lembergs paziņoja, ka vispirms aiz slēgtām durvīm notiks partijas biedru seminārs, kurš vēlāk varbūt transformēsies par sapulci. 
	Ar pasākumu darba kārtību iepazīties tika liegts. Dienas vaicāts, kad beigsies slēgtais seminārs un sāksies LV biedru kopsapulce, kur likums presei neliedz būt klāt, A.Lembergs atbildēja, ka to partijas biedri izšķirs balsojot.
	Iepriekšējā partijas sapulcē, kura nebija slēgta, izskanēja, ka pie varas kopš 1994.gada nepārtraukti esošā LV uz tādu pašu panākumu pretendēs arī šogad. A.Lembergs gan brīdināja, ka uz vietām pašvaldībā tēmē arī konkurenti.
	No neoficiāliem avotiem Diena uzzināja, ka seminārsapulcē apspriesta partijas īsā pirmsvēlēšanu programma, uzņemti jauni biedri un apstiprināti 16 deputātu kandidāti pašvaldību vēlēšanām. Viņu vidū ir gandrīz visi tagadējie LV deputāti, klātnākušo kandidātu vidū nosaukti Ventspils augstskolas rektors Jānis Vucāns, Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta Ventspils brigādes komandieris Genadijs Pavlovs, treneris Māris Grīva, skolas direktore Vera Šengelija, uzņēmējs Andrejs Skorodumovs, slimnīcas galvenais ārsts Gundars Daudze. Dienai zināms, ka iesniegumu par izstāšanos no LV iesniedzis kāds bijušais pašvaldības iestādes vadītājs, taču tas sapulcē nav apspriests. Pilsētas domes organizatoriskās nodaļas vadītāja Maija Krūkle Dienai pieļāva, ka ir sagaidāma partijas "attīrīšana no balasta".
	Seminārsapulcē maz runāts par pilsētnieku paniku, baidoties no amonjaka noplūdes nesenajā orkāna naktī. Viens no sapulces dalībniekiem, nevēloties nosaukt savu vārdu, Dienai pieļāva, ka domes rīcība avārijas situācijā, neinformējot par bīstamības pakāpi, tiek vērtēta atšķirīgi, bet masveida bēgšanas no pilsētas neapturēšana valdošajai partijai varētu maksāt vismaz vienu deputāta vietu.

Rīgā var paredzēt varas maiņu 
Ināra Egle,  Diena  01/20/05    Sociāldemokrāti nevēlas zaudēt varu, bet prognozējama tikai dažu LSDSP partneru iekļūšana domē.
	Labējās partijas nedrīkst nonākt pie varas Rīgā, nesen paziņoja sociāldemokrāti, kas galvaspilsētu vada pašlaik. Taču janvāra sākumā veiktā Latvijas faktu aptauja liecina par labējo partiju izredzēm Rīgā pārņemt varu pēc pašvaldību vēlēšanām. Pirmo reizi ieviesto 5% barjeru var pārvarēt ne tikai Tautas partija, Tēvzemei un brīvībai/LNNK, Latvijas ceļš un, iespējams, arī Zaļo un Zemnieku savienība, cīņā par varu Rīgā pirmo reizi iesaistīsies arī Jaunais laiks un Latvijas Pirmā partija — tā uzrunā kā latviešus, tā cittautiešus, bet publiski ir deklarējusi, ka vēlas piedalīties labējo partiju koalīcijā.
	Sociologs, Latvijas faktu (LF) direktors Aigars Freimanis tomēr ir piesardzīgs un negribētu ar pilnu pārliecību apgalvot, ka pēc vēlēšanām domē būs labējo vairākums. "Aptauju prakse liecina, ka reāli labā griba ir lielāka nekā reālā uzvedība, bet, runājot par garantēto elektorātu, tikai 52% ir pauduši gatavību piedalīties vēlēšanās, un vēl 20% domā, ka piedalīsies," sacīja sociologs. Viņš atgādināja, ka aktīvākie balsotāji parasti ir radikālāko uzskatu atbalstītāji.
	Sociāldemokrāti, kas LF aptaujā ir tikai trešie aiz PCTVL un Jaunā laika, var rēķināties vienīgi ar Jāņa Jurkāna vadītās Tautas saskaņas partijas panākumiem vēlēšanās un cerībām, ka 5% barjeru pārvar arī Rīgas vicemēra Sergeja Dolgopolova vadītais Jaunais centrs. LSDSP līderis Dainis Īvāns Dienai norādīja, ka sadarbība ar PCTVL tās radikālisma dēļ nav iespējama. Pagaidām aptaujas neliecina, ka domē varētu iekļūt vēl kāds kreisais spēks bez četriem minētajiem. D.Īvāns gan norāda uz sociāldemokrātu iespējām sadarboties arī "ar kādu no konservatīvajām partijām, piemēram, ar Tautas partiju mums jau ir normāla sadarbība". TP domes frakcijas vadītājs Edmunds Krastiņš to neapstrīd, taču ir pārliecināts, ka būs iespējams izveidot labējo vairākumu bez sociāldemokrātiem.
	Politoloģe Nellija Ločmele arī neredzot iemesla, kāpēc labējie nevarētu veidot koalīciju ar partneriem, kuriem jau ir sadarbības pieredze, un "ir jāpieliek liela iztēle un kombinēšanas prasme, lai no tiem māliem izmīcītu kreisu koalīciju". Politoloģe atceras, ka pērnā gada nogalē aptaujās labējo un kreisā spārna partiju izredzes ir bijušas mazāk atšķirīgas. Aģentūra LETA informē, ka SKDS aptaujā decembrī Rīgā visvairāk atbalstītais ir Jaunais laiks, atstājot 2.vietā PCTVL, bet TSP un LC procentu barjeru nepārvar.
	Ja labējo un kreiso izredzes būtu līdzīgākas, pieaugtu LPP loma. Lai gan tā veido valdības koalīciju, premjers Aigars Kalvītis (TP) arī LPP kongresā norādīja, ka viņam nav skaidra LPP nacionālā pozīcija. Turklāt partijas saraksta galvgalā ir Andris Ameriks un Pāvels Seļivanovs, kas strādā domes vairākumā kopā ar LSDSP. Kā zināms, pērn LPP Saeimas frakcijai pievienojās pieci no PCTVL saraksta ievēlētie deputāti. Uz vaicāto, kurā pusē LPP varētu būt, A.Ameriks atbildēja: "Mēs strādāsim rīdzinieku labā, bet Juris Lujāns jau ir teicis, ka mūsu primārie partneri ir tie, kas veido valdību." LPP priekšsēdis J.Lujāns apstiprināja: "Būs labēji centriska koalīcija. Šīs būs pirmās vēlēšanas, kad kreisajiem nav tādu izredžu, jo ir ienākuši jaunie spēlētāji — Jaunais laiks un LPP". J.Lujāns arī izteica šaubas par koalīcijas veidošanu kaut kādā kombinācijā ar LSDSP. Viņaprāt, sabiedrība ir noskaņota mērenāk un tas mazinās kreiso radikāļu iespējas.
	Rīgā proporcionāli ir vairāk krievvalodīgo vēlētāju, kas nebalso par latviski orientētām partijām, taču LPP kā jaunais spēlētājs ir viens nezināmais, atzina sociologs Arnis Kaktiņš. Viņš norāda, ka LPP uzrunā abu pušu vēlētājus, "bet tas ir augsta riska projekts, un nevar teikt, ka šai partijai būtu stabils elektorāts". Daudz ko izšķiršot partiju spēja mobilizēt savus vēlētājus piedalīties vēlēšanās. Līdz šim vēlētāju aktivitāte ir bijusi visai liela, bet Eiropas Parlamenta vēlēšanu pieredze rādot, ka "cilvēku interese par politiku sākusi atdzist un dažādām vēlētāju grupām var būt atšķirīga aktivitāte".
	N.Ločmele minēja vēl vairākus faktorus, kas varētu ietekmēt vēlēšanu rezultātus. Viņasprāt, "PCTVL vēlētājiem šoks varētu būt, ieraugot, ka Jānis Jurkāns un PCTVL nav viens un tas pats". Daudz ko noteikšot arī tas, kā partijas un jo īpaši to sarakstu līderi, kurus vēlētāji varēs salīdzināt, pozicionēs sevi kampaņā. Esot arī jārēķinās, ka pašvaldībā pie varas esošie sociāldemokrāti kampaņā var censties izmantot administratīvos resursus. Līdz šim vērotais liecina, ka LSDSP biedē vēlētājus, ka labējo nākšana pie varas nozīmē "darbošanos lieluzņēmēju interesēs, aizmirstot par sociālās aizsardzības programmu", kā sacīja D.Īvāns. Piemēram, viņš minēja, ka labējiem neesot intereses par dzīvokļu celtniecību un īrnieku problēmām. Bijušais Rīgas mērs Andris Bērziņš, kas startē LC sarakstā, norādīja, ka līdzekļu apjoms sociālajām vajadzībām domē ir palicis nemainīgs "un šādi argumenti ir sava kailuma piesegšana". Partiju izpausmes liecina, ka šajā kampaņā varētu mazināties ideoloģiski līdzīgu partiju savstarpējās cīņas, bet vairāk tās varētu būt starp tagad domē pie varas esošajiem politiskajiem spēkiem un labējām Saeimas partijām, kā arī Latvijas ceļu.

Sākas kandidātu sarakstu pieņemšana pašvaldību vēlēšanāmDELFI  01/20/05     No 21.janvāra, pilsētu, pagastu un novadu vēlēšanu komisijas sāks pieņemt deputātu kandidātu sarakstus 12.marta pilsētas domes, novada domes un pagasta padomes vēlēšanām, portālu “Delfi” informēja Centrālajā vēlēšanu komisijā. 
	Deputātu kandidātu sarakstus vietējās vēlēšanu komisijas pieņems līdz 31.janvārim. Visās pašvaldībās deputātu kandidātu sarakstus var iesniegt reģistrētas partijas un partiju apvienības, kā arī vairākas partijas kopīgi, apvienību nereģistrējot. Savukārt pašvaldībās ar mazāk nekā 5000 iedzīvotājiem kandidātu saraksti tiks pieņemti arī no vēlētāju apvienībām. 
	Lai kandidātu saraksts tiktu reģistrēts pašvaldību vēlēšanām, vēlēšanu komisijā bez aizpildītas kandidātu saraksta veidlapas jāiesniedz arī visu sarakstā pieteikto deputātu kandidātu parakstīta priekšvēlēšanu programma, kuras apjoms nedrīkst pārsniegt 4000 iespiedzīmes, kvīts par drošības naudas iemaksu, kā arī citi kandidātu sarakstam pievienojamie dokumenti, tai skaitā, ziņas par sarakstā iekļautajiem deputātu kandidātiem. Partijām un partiju apvienībām jāpievieno arī pilnvarojums no partijas, partiju apvienības lēmējinstitūcijas sarakstu parakstīt un iesniegt. 
Kandidēt pilsētas domes, novada domes vai pagasta padomes vēlēšanās tiesības ir visiem balsstiesīgajiem Latvijas un ES dalībvalstu pilsoņiem, kas reģistrēti Latvijas vēlētāju reģistrā un vēlēšanu dienā ir sasnieguši vismaz 18 gadu vecumu. 
	Katrs deputātu kandidāts drīkst kandidēt tikai vienas domes, padomes vēlēšanās. Dalībai pašvaldību vēlēšanās kandidāts var izvēlēties kādu no pašvaldībām, kurā viņam bez pārtraukuma vismaz pēdējos 10 mēnešus pirms saraksta iesniegšanas dienas ir reģistrēta dzīvesvieta, kurā viņš kā darba ņēmējs vai pašnodarbinātais ir nostrādājis vismaz pēdējos 4 mēnešus vai kurā kandidātam pieder likumā noteiktajā kārtībā reģistrēts nekustamais īpašums. 
	12.marta pilsētas domes, novada domes un pagasta padomes vēlēšanās Latvijā ir jāievēl 4179 deputāti 530 pašvaldībās. No visām pašvaldībām 388 pašvaldībās jāievēl 7 deputāti, 88 pašvaldībās – 9 deputāti, 43 pašvaldībās – 11 deputāti, 6 pašvaldībās – 13 deputāti, 4 pašvaldībās – 15 deputāti, bet Rīgā – 60 deputāti. 
	Iepriekšējās pilsētas domes, novada domes un pagasta padomes vēlēšanas notika 2001.gada 11.martā. Tajās bija jāievēl 4335 deputāti, bet vēlēšanām tika reģistrēti 1633 deputātu kandidātu saraksti un 13 560 deputātu kandidāti. 
Ar ko nodarbosies E-lietu ministrija?Klāvs Olšteins, Īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās biroja vadītājs  01/20/05     Šodien vairs nevienam sabiedrības loceklim nav sveši vārdi internets un dators. Vairāk kā divdesmit piecos procentos mūsu valsts mājsaimniecībās ir datori un teju puse Latvijas iedzīvotāji ir interneta lietotāji. Gan dators, gan internets ir tie līdzekļi, ar kuriem notiek straujas izmaiņas mūsu sadzīvē. Jaunās tehnoloģijas ļauj daudzas lietas mūsu dzīvē veikt daudz ērtāk un efektīvāk, kā rezultātā īsākā laika periodā varam paveikt lielāku darba apjomu un ērtāk iegūt sev nepieciešamo informāciju. 
	Absurda ir šā brīža situācija, kad valsts pārvaldes klientam nākas daudzkārt apmeklēt dažādas valsts institūcijas, lai nokārtotu kādu konkrētu jautājumu, piemēram, saņemtu būvatļauju. Normāla situācija būtu, ja pakalpojumi ir saņemami vienā vietā, lai arī jautājuma noskaidrošanā ir iesaistītas vairākas institūcijas. 
	Jebkuram valsts pārvaldes institūcijas lēmumam un darbībai ir jākalpo sabiedrības interesēs. Modernās informāciju tehnoloģijas un interneta iespējas paver milzu iespējas komunikācijas stiprināšanai starp valsti un sabiedrību, kā arī padara ātru iedzīvotāju gribas un viedokļa noskaidrošanu. Elektroniskās jeb e-pārvaldes ieviešanas mērķis ir pavērst valsts institūciju darbu uz klientu pusi. 
	Tādēļ ir izveidots Īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās sekretariāts, kura funkcijas ir organizēt un koordinēt valsts politikas izstrādi un īstenošanu elektroniskās pārvaldes, informācijas sabiedrības (uz zināšanām balstīta ekonomikas radīšana, ietverot sevī gan izglītību, gan zinātni) un informācijas tehnoloģiju jomā, kā arī veicināt un koordinēt valsts un pašvaldību elektronisko pakalpojumu attīstību. 
	Lai nodrošinātu funkciju izpildi, sekretariāts izstrādā valsts politiku elektroniskās pārvaldes, informācijas sabiedrības un informācijas tehnoloģiju jomā; atbilstoši kompetencei pārstāv valsts intereses starptautiskajās organizācijās un Eiropas Savienības institūcijās. 
	Tomēr E-lietu ministrija nav informāciju tehnoloģiju attīstīšanas ministrija un sabiedrības informēšanas ministrija. Jaunizveidotā sekretariāta sūtība ir optimizēt valsts pārvaldes procesus, izmantojot jaunākās tehnoloģijas. 
	Sabiedriskie pakalpojumi dažādām klientu kategorijām ir sniedzami, izmantojot dažādus veidus. No tehnoloģiju viedokļa, tas ir gan internets, gan telefons, gan mobilie sakari. Internets aizņem aizvien lielāku daļu sabiedrisko pakalpojumu sektorā, kas arī ir neatņemam e-pārvaldes ieviešanas un darbības sastāvdaļa, bet tas nevar būt par pamatu tam, lai diskriminētu kādu sabiedrības daļu, kura nevēlas izmantot šos pakalpojumus. Jāatdzīst gan, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšana nav jānodrošina tikai valsts iestādēm, bet to var darīt arī privātais sektors, piesaistot savas investīcijas. 
	Visos valsts pārvaldes līmeņos ir jārealizē princips, ka sabiedrībai ir jābūt pieejamai pilnīgi visai likumdošanā paredzētajai informācijai par valsts pārvaldes darbu, tajā iekļaujot tādus jautājumus kā valsts pārvaldes politika, pieņemtie lēmumi un līdzekļu izlietojums. Šādu iespēju lieliski varētu nodrošināt interneta pakalpojumi, ar kuru palīdzību katrs interesents varētu iegūt sev interesējošo informāciju. 
	Internets, kā arī citi elektroniskie masu saziņas līdzekļi ļauj ne tikai ātri un efektīvi izplatīt informāciju, bet arī noskaidrot sabiedrības viedokļus, par vienu vai otru jautājumu. Balstoties uz personas elektroniskās autentifikācijas iespējām, gan no tehniskā, gan juridiskā viedokļa nav ierobežojumi tam, lai iedzīvotāji varētu referendumā vai vēlēšanās nobalsot elektroniskā veidā. 
	Valsts pārvaldes darbā tiek sagatavoti un pārsūtīti daudz un dažādi dokumenti. Ņemot vērā informāciju tehnoloģiju iespējas, visus šos dokumentus ir iespējams elektronizēt un optimizēt, kam nepieciešams ieviest elektronisko parakstu. Izmantojot elektronisko parakstu, pilns juridiskais spēks ir arī elektroniskā formāta dokumentiem. Elektroniskā paraksta ieviešana valsts pārvaldē arī būtiski atvieglotu valsts pārvaldes klientu un iestāžu sadarbību. Kā piemēru šeit var minēt Valsts ieņēmumu dienestu, kura darbībā ir akūti nepieciešams ieviest elektronisko parakstu, kas atvieglotu uzņēmumiem iesniegt nepieciešamās atskaites un deklarācijas elektroniskā formātā. 
	Viens no svarīgākajiem priekšnoteikumiem, lai valsts pārvaldes institūcijas, iedzīvotāji un arī uzņēmumi savā starpā sazinātos un kārtotu darījumus elektroniskā veidā, ir nepieciešamās likumdošanas bāzes izveide. Likumdošanas jautājums ir ļoti plašs, bet galvenie no tiem ir: elektronisko dokumentu un parakstu izmantošana (likums par elektronisko parakstu jau stājies spēkā); elektroniskie līgumi; nodokļu jautājumi; patērētāju tiesību aizsardzība; privātuma nodrošināšana un datu aizsardzība, kā arī autortiesību jautājumi internetā.  Rīgas vēlēšanu komisijā sarakstus iesniegušas jau piecas partijas 
LETA  01/22/05     Šodien deputātu kandidātu sarakstus pašvaldību vēlēšanām Rīgā iesniedza Tautas partija (TP) un apvienība "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL), aģentūru LETA informēja Rīgas vēlēšanu komisijas vadītājs Jānis Siliņš.
	TP kandidāts uz Rīgas mēra amatu virza Saeimas priekšsēdētājas biedru, bijušo galvaspilsētas domes priekšsēdētāju Andri Ārgali, savukārt PCTVL saraksta pirmais numurs ir pašreizējais Rīgas domnieks Genādijs Kotovs.
	Līdz ar to Latvijas galvaspilsētā sarakstus ir iesniegušas jau piecas partijas.
	Kā ziņots, vakar Pašvaldību vēlēšanu kandidātu sarakstus iesniedza Latvijas Pirmā partija, kuras mēra kandidāts ir bijušais ekonomikas ministrs Juris Lujāns, partija "Jaunais laiks", kuras saraksta pirmais numurs ir bijušais tieslietu ministrs Aivars Aksenoks un apvienība "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK", kura mēra amatam virza pašreizējo domnieku, mediķi Jāni Birku
	Savukārt politiskajai organizācijai "Latvijas kalve" sagatavotais saraksts tika atdots atpakaļ nepilnību novēršanai.
	TP sarakstus iesniedza deputāti Vineta Muižniece un Raimonds Pauls, savukārt PCTVL - apvienības biedre Natālija Jolkina. Sarakstu saskaņošana esot notikusi raiti, jo abas partijas kļūdas neesot pieļāvušas, norādīja Siliņš.
	Rīt sarakstus plānos iesniegt Tautas saskaņas partija un partija "Jaunais centrs".
	Jau ziņots, ka sarakstus partijas var iesniegt līdz 31.janvārim. 

Tautas partijai jāiztiek bez miljona
Baiba Lulle,  NRA  01/24/05     Vēl 50 mazās pašvaldībās TP cilvēki būs cita nosaukuma sarakstos.
	Lai pieaugošas konkurences apstākļos nezaudētu pozīcijas lielajās pašvaldībās, Tautas partija (TP) gatava atteikties no stiprās varas partijas tēla. 
	"TP starta laukums vēlēšanās un kampaņa būs atkarīga no tā, vai TP pašvaldībā bijusi neapšaubāmā pozīcijā vai opozīcijā, vai, kā, piemēram, Liepājā, uzņēmusies dalītu atbildību," Neatkarīgajai atzina viens no TP kampaņas koordinatoriem, parlamentārietis Jānis Lagzdiņš.
	"Opozicionāra tēls TP īsti nepiestāv - tā veidota kā varas partija, lai arī pēdējā laikā tai nācās pabūt opozīcijā," spriež politologs Aigars Freimanis, kurš uzskata, ka TP ar opozīcijas argumentiem spēlējas, lai mobilizētu savu vēlētāju. 
	Īpaši asa, "pozīcijas nedarbus atmaskojoša, daudz enerģiskāka un kritiskāka nekā citur", pēc J. Lagzdiņa teiktā, būs kampaņa Rīgā.
	Arī priekšvēlēšanu programma galvaspilsētā neatgādina solīdu, partijas pamatnostādnēs balstītu dokumentu, bet lētas lamas. "Rīgas kungi atgādina blēdīgu šeptmaņu kliķi...", "Rīgas domi ir vadījuši caurkrituši politiķi (..) daudzi no kuriem pārstāv kabatas partijas" - ar tamlīdzīgiem veltījumiem pārsātināta programma. Pašmērķīgajā kritizēšanā TP gājusi pat tik tālu, ka rīkojusies kā tipiski kreisa partija, pieprasot un kritizējot noraidījumu par atvieglojumiem pensionāriem braukšanai pilsētas sabiedriskajā transportā. Savā apņēmībā TP kārtējo reizi ir nekonkrēta, kā galveno velti rīdziniekiem tā piedāvā savu "intelektuālo potenciālu, pieredzi un kompetenci". Par pašmērķi kļūst kreiso valdīšanas pārtraukšana, ko gan var apšaubīt, jo par labējo partiju vēlētāju konsolidēšanu TP ar citām partijām nav vienojusies.
	Gluži otrādi - vismaz starp TP un Jauno laiku (JL) nerimst savstarpēji pārmetumi, kas, abām tagad atrodoties koalīcijā, nedaudz jānotušē. Partiju reitingu savstarpējo saistību apliecina arī JL reitinga straujais kāpums, kad 2003. gada nogalē E. Repšes premjerēšanas laikā apcietināts TP līdera Andra Šķēles biznesa līdzgaitnieks Harijs Krongorns. Arī citas labējās partijas TP neļauj dusēt uz lauriem. TP stabilais elektorāts tiek lēsts 6% līmenī, iedzīvotāju aptaujās atbalstu TP pastāvīgi pauž ap 8% balsstiesīgo. Taču diez vai varaskārā partija var būt apmierināta ar šo rādītāju, jo īpaši tāpēc, ka nereti tikpat un dažreiz pat vairāk atbalstītāju savāc TB/LNNK un ZZS. Savukārt Rīgā TP janvārī apsteidza PCTVL, JL un LSDSP, vienāds reitings tai bija ar Tautas saskaņas partiju, daudz neatpalika pat no Saeimas ligzdiņas izgrūstais Latvijas ceļš.
	A. Freimanis vērtē, ka pēc tam, kad TP un JL zaudēja savstarpēji apkarojošās pozīcijas - opozīcijas lomas un beidzot iekļāvās vienā valdībā, daudzi vēlētāji atstāti neziņā. Tādējādi par TP konkurentiem būtībā kļūst visas valdošās partijas un arī tēvzemieši, kas varēs turpināt kritizēt valdošās partijas aktuālos nacionālajos jautājumos. Par zināmu konkurenci starp TP, JL un arī Latvijas Pirmo partiju liecinot tas, ka uz šīm partijām pārnākuši vairāki pašvaldību deputāti galvenokārt no nevaras partijām. Starp TP jaunieguvumiem pieminami mēri - Aizkrauklē bijušais sociāldemokrāts Vilnis Plūme, Dobelē - bijušais ceļinieks Andris Elksnītis. Šī kustība, pēc A. Freimaņa teiktā, arī apliecina, ka pašvaldībām saikne ar Saeimu un valdošo koalīciju tomēr ir svarīga. Arī J. Lagzdiņš atzīst, ka vienojošā stīga kampaņā būs atziņa, pašvaldību attīstībai sadarbība ar valstī valdošu partiju ir vitāli svarīga. TP pavērsīšot seju arī pret sociālo problēmu nomāktajiem, rādīs pašvaldībās paveikto.
	TP iepriekšējās pašvaldību vēlēšanās, pēc pašas uzrādītā, tērējusi pusmiljonu, bet Saeimas vēlēšanās - vairāk nekā miljonu latu. Pateicoties likuma izmaiņām, nu TP būs jāiztiek ar aptuveni simt tūkstošiem. Bijušie tautpartijieši partijas darbību, struktūru un vadību raksturo kā veiksmīgu biznesa projektu, un tas TP varētu palīdzēt arī jaunajos apstākļos. TP trumpji ir spēcīgas reģionālās nodaļas, jaunatnes organizācija ar vairāk nekā 1300 biedriem vairāk nekā divdesmit reģionos un augstskolās, it īpaši Vidzemes augstskolā. Spēlējot uz jauniešu auditoriju, TP panāca likuma izmaiņas, kas ļauj pašvaldību vēlēšanās kandidēt jau no 18, nevis 21 gada vecuma.
	Arī par pārstāvniecību pašvaldībās TP nevar žēloties - iepriekšējās vēlēšanās tā ieguva mēra amatus deviņās no 38 lielākajām pašvaldībām, četrus rajonu padomju priekšsēdētāju posteņus. Varas dēļ TP, piemēram, Limbažos, vienojās ar sociāldemokrātiem, bet Ludzā nesmādēja PCTVL atbalstu. Par neveiksmīgu var uzskatīt startu Rīgā, kur seši TP domnieki palika opozīcijā.
	TP saraksti būs 51 lielajā pilsētā, izņemot Ventspili (2001. gadā - 37), vēl apmēram tikpat pašvaldībās TP cilvēki līderpozīcijās startēs vēlēšanu apvienībās. "Ne tādēļ, lai slēptu politisko piederību vai izdevumus," steidz piemetināt J. Lagzdiņš. Tādas esot vietējās tradīcijas un vietējo nodaļu izvēle. Tajā pašā laikā atsevišķās pašvaldībās, kur iedzīvotāju skaits neprasa obligāti startēt partijām, TP startēs zem sava vārda. 
	TP sarakstu līderi lielākajās pilsētās
	- Rīga - Andris Ārgalis - Saeimas deputāts, bijušais Rīgas mērs, domnieki Edmunds Krastiņš, Sarmīte Pīka; 
	- Liepāja - Uldis Pīlēns - arhitekts, Silva Golde - Saeimas deputāte, bijusī izglītības ministre; 
	- Jūrmala - Alise Landsberga - domes priekšsēdētāja vietniece, Māris Upmacis - uzņēmējs, Uldis Klemperis - Ķemeru vidusskolas direktors;
	- Jelgava - bijušais Saeimas deputāts Arnis Razminovičs; 
	- Daugavpils - Arvīds Kucins - rajona padomes priekšsēdētājs, Aivars Broks - Mūzikas vidusskolas direktors; 
	- Gulbene - Nikolajs Stepanovs - mērs, Valts Krauklis - mēra vietnieks; 
	- Aizkraukle - Vilnis Plūme - mērs, Leons Līdums - ģimnāzijas direktors; 
	- Valmiera - Inesis Boķis - mērs, visi pārējie TP domnieki;
	- Dobele - Andris Elksnītis - mērs, Guntis Safranovičs - Izglītības valsts inspekcijas galvenais inspektors;
	- Kuldīga - Edgars Zalāns - mērs, Inga Bērziņa - Kuldīgas attīstības aģentūras direktore.
	Viedoklis
Aigars Freimanis, politologs, Latvijas faktu direktors:
	- Jaunie finanšu ierobežojumi būs profesionalitātes tests partijām, kurām būs jārod paņēmieni, kā informēt vēlētājus, neizmantojot ierastās metodes. Šajā kontekstā TP atrašanās valdībā partijai pirms vēlēšanām neapšaubāmi ir ieguvums. Lielākie konkurenti TP ir visas valdošās partijas un TB/LNNK, bet atsevišķiem kandidātiem konkrētās pašvaldībās var būt lielāka loma. Rīgas mēra kandidāts Andris Ārgalis ir pārbaudīta, lai gan ne īpaši spilgta vērtība, ir trešais populārākais Rīgas mēra kandidāts.

Pēc koalīcijas politiķu priekšlikumiem sadala 1,5 miljonus latu 
LETA  01/25/05      Valdība šodien (otrdien) vienojās par papildu 1,5 miljonu latu sadali dažādiem valdošās koalīcijas politiķu piedāvātajiem investīciju projektiem un citiem pasākumiem, no kuriem lielākā daļa jeb 935 400 lati paredzēti kā mērķdotācijas pašvaldībām.
	Koalīcija šos līdzekļus saglabāja neizmantotus šā gada budžeta veidošanas laikā. Priekšlikumus šo līdzekļu sadalei atbilstoši pārstāvniecībai Saeimā iesniedza koalīcijas partijas, taču nauda tika atvēlēta arī atsevišķiem "pozitīvajā opozīcijā" esošās apvienības "Tēvzemei un brīvībai"/LNNK līdzekļu pieprasījumiem.
	Papildus pašvaldībām piešķirtajiem līdzekļiem nauda piešķirta arī vairākām ministrijām dažādu pasākumu realizēšanai.
	Aizsardzības ministrijai Nacionālo partizānu apvienības darbības nodrošināšanai piešķirti 1500 latu, bet apvienības darba nodrošināšanai - 7500 lati. Vēl 4000 latu piešķirti aktierfilmas scenārijam par nacionālajiem partizāniem, savukārt Nacionālo karavīru apvienības darba nodrošināšanai nepieciešami 7500 lati.
	Iekšlietu ministrijai Cilvēku tirdzniecības apkarošanas programmas ietvaros divu nepilngadīgo lietu inspektoru štata vietu ieviešanai nepieciešami 10 000 latu, bet Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta Talsu daļas ēkas remontam - 5000 latu.
	Izglītības un zinātnes ministrijai Laidzes profesionālajai vidusskolai ēdināšanas zāles renovācijai piešķirti 3000 latu, Latvijas studentu apvienībai pētījumu veikšanai - 4500 lati, Latvijas zinātnes un dialoga centra darbības nodrošināšanai - 5000 latu, Latvijas Florbola savienībai maksājumiem Starptautiskajai Florbola federācijai - 3525 lati, Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijai ģērbtuvju un dušu telpu remontam - 11 000 latu, Rīgas Tehniskās universitātes Zinātniski tehniskajai bibliotēkai izdevuma "Journal of Econometrics" gada abonementam - 1700 lati, Jaunmārupes mācību centram "Proventus" remontam un mācību līdzekļu un aprīkojuma iegādei - 19 000 latu.
	Latvijas Sporta deju federācijai Šmita deju skolai bērnu sporta nometņu un sacensību organizēšanai nepieciešami 5000 latu, Latvijas Motosporta federācijas Baltijas kausa fondam pasaules un Latvijas čempionātu organizēšanai un Latvijas izlases starta atbalstam - 33 000 latu, Daugavpils 38.arodvidusskolai autobusa iegādei - 9000 latu.	
	Zemkopības ministrijai Latvijas Lauksamniecības universitātes Ekonomikas fakultātes kosmētiskajam remontam un mēbeļu iegādei piešķirti 3000 latu, universitātes dienesta viesnīcas sanitāri higiēnisko iekārtu iegādei - 500 lati, dienesta viesnīcas ēdināšanas bloka iekārtas iegādei - 1200 lati, dienesta viesnīcas kosmētiskajam remontam - 500 lati, dienesta viesnīcas sanitāri higiēnisko iekārtu iegādei - 500 lati, savukārt Talsu lauku konsultāciju biroja ēkas remontam atvēlēti 8000 latu, bet Ziemeļkurzemes reģionālās lauksaimniecības pārvaldes ēkas remontam - 5000 latu.
	Labklājības ministrijai sociālās aprūpes centram "Ezerkrasti" tehnisko palīgierīču iegādei nepieciešami 3500 lati, Daugavpils invalīdu ar kustību traucējumiem biedrībai "Ilgas" darbības nodrošināšanai - 1000 latu, Latvijas Invalīdu biedrībai sporta inventāra iegādei - 5475 lati, Latvijas osteoporozes pacientu un invalīdu asociācijas darbības nodrošināšanai - 2000 latu, Latvijas asociācijas cilvēkiem ar kustību traucējumiem "Pontes" darbības nodrošināšanai - 3000 latu, Latvijas sieviešu invalīdu asociācijai "Aspazija" darbības nodrošināšanai - 2000 latu, sabiedriskās organizācijas "Aicinājums Tev" invalīdu integrācijas un izglītības centra remonta pabeigšanai - 7000 latu.
	Bezpeļņas organizācijai "Āgenskalna saulriets" tehnisko palīgierīču iegādei piešķirti 1500 lati, Rīgas samariešu apvienības ilgstošas sociālās aprūpes un sociālās rehabilitācijas centram "Latviona" tehnisko palīgierīču iegādei - 1500 lati, Rīgas samariešu apvienības sociālās aprūpes mājai tehnisko palīgierīču iegādei - 2000 latu, sabiedriskās aprūpes fondam "Marija" palīgierīču iegādei - 14 000 latu.
	Tieslietu ministrijai Ozolaines baznīcas jumta remontam piešķirti 10 000 latu, Džūkstes baznīcas atjaunošanas fondam projektēšanas un atjaunošanas darbiem - 3700 lati, Kristīgās palīdzības fonda darbības nodrošināšanai - 44 000 latu, Jēkabpils vecticībnieku draudzes dievnama remontdarbiem - 6000 latu, Krāslavas vecticībnieku draudzes dievnama atjaunošanai - 8000 latu, Krustpils Vissvētās Trīsvienības Romas katoļu baznīcas labiekārtošanai, remontam un inventāra iegādei - 19 000 latu, Ekumēniskās televīzijas padomei kristīgo raidījumu veidošanai un dievkalpojumu translācijai Latvijas Televīzijā - 9000 latu, Latvijas Pareizticīgo baznīcas Rīgas Garīgā semināra ēkas renovācijai un jumta remontam - 15 000 latu, Rīgas Vissvētās Dievmātes pasludināšanas pareizticīgo draudzei palīgtelpu renovācijai un darbības nodrošināšanai - 15 000 latu.
	Rīgas Kristus piedzimšanas katedrāles pareizticīgo draudzei centrālās apkures renovācijai piešķirti 17 000 latu, kristīgi izglītojošajam bērnu un jaunatnes centram "Matejs" logu nomaiņai, rotaļu un sporta laukuma izveidei, mācību līdzekļu un biroja tehnikas iegādei - 11 000 latu, Evaņģēliskās kristiešu draudzes "Zilais Krusts" projektam- 5000 latu, Daugavpils Svētā Pētera ķēdēs Romas katoļu draudzes baznīcai apsildīšanas sistēmas remontam - 1000 latu, Vissvētās Trīsvienības Dobeles Romas katoļu draudzei Krustaceļa bilžu iegādei - 1500 lati, Aizkalnes Romas katoļu draudzes baznīcas ārsienu krāsojuma renovācijai - 5000 latu, Preiļu katoļu draudzes baznīcai apskaņošanas iekārtas iegādei - 1500 lati, Līvānu Romas katoļu baznīcas torņa remontam - 2000 latu, Līvānu pareizticīgo baznīcas elekroapgādes un labiekārtošanas darbiem - 750 lati.
	Elektrosistēmu rekonstrukcijai Vanagu un Rudzātu baznīcās piešķirti 750 lati, Līvānu vecticībnieku lūgšanu nama jumta remontam - 750 lati, Līvānu luterāņu baznīcas torņa, jumta remontam - 750 lati, Rīgas Mārtiņa evaņģēliski luteriskajai draudzei logu nomaiņai - 7000 latu, Evaņģēliski luteriskās Augstrozes draudzes baznīcas jumta remontam - 6500 latu, Jāņa Kristītāja evaņģēliski Luteriskās draudzes Grostonas draudzes skolas mehānisko darbnīcu aprīkojuma iegādei - 1500 latu, Praulienas Evaņģēliski luteriskās baznīcas jumta remontam - 1500 latu, Pūres baznīcas vitrāžu atjaunošanai - 4000 latu.
	Kultūras ministrijai Rīgas Doma kora skolas sportas halles celtniecības projektam piešķirti 20 000 latu, Latvijas Kultūras fonda Ziemeļvidzemes birojam - 500 lati, Tautas frontes muzeja ekspozīcijai, fondu uzturēšanai un darbinieku atlīdzībai - 1500 lati, fondam "Savieši" kultūrvēsturnieka, folkloras pētnieka, pedagoga, komunistiskā genocīda upura Ernesta Brastiņa pieminekļa izveidošanai - 3000 latu, "Filmu studija TRĪS" dokumentālās filmas "Ar Dievu, divdesmitais gadsimt!" pabeigšanai - 20 000 latu, Ainažu Jūrsskolas muzejam darbības nodrošināšanai - 5000 latu, Latvijas okupācijas muzeja fondam muzeja ēkas piebūves tālākai plānošanai - 20 000 latu, Latvijas Teātra darbinieku savienībai sociālās palīdzības vajadzībām - 10 000 latu, Rīgas Krievu drāmas teātra remontam un darbības nodrošināšanai - 14 000 latu, E.Vīgnera Kuldīgas mūzikas skolas 3.starptautiskā bērnu kameransambļu festivāla organizēšanai - 2500 lati.
	Veselības ministrijai Ainas Mucenieces vēžu fonda un Rīgas Stradiņa universitātes projektam "Vēža imūnoterapija" piešķirti 3800 lati, Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas Hematoloģijas nodaļai darbinieku apmācībai un kvalifikācijas celšanai - 4000 latu, Narkoloģijas valsts aģentūras ēkas remonta turpināšanai - 17 500 lati, Bērnu klīniskajai universitātes slimnīcai medicīnas tehnoloģiju attīstībai bērnu ķirurģijā - 13 500 lati, Bērnu klīniskajai universitātes slimnīcai medicīnas mācību literatūras iegādei - 3500 lati, P.Stradiņa klīniskajai universitātes slimnīcai ultrasonoskopa iegādei - 10 000 lati.
	Bērnu psihoneiroloģiskās slimnīcas "Ainaži" 3.nodaļas mācību un guļamtelpu remontam piešķirti 4800 lati, Latvijas Ģimenes plānošanas un seksuālās veselības asociācijai "Papardes Zieds" programmas "Vienaudzis - Vienaudzim" īstenošanai - 1000 latu, Daugavpils psihoneiroloģiskās slimnīcas sanitāro mezglu remontam un iekšējo cauruļvadu nomaiņai - 6900 lati, Latvijas Ķirurgu biedrībai žurnāla izdošanai - 3000 latu, Latvijas Astmas un alerģijas biedrībai apmācību projektu īstenošanai un avīzes izdošanai - 7000 latu.
	Bērnu un ģimenes lietu ministrijai Latvijas audžuģimeņu biedrībai biroja telpu remontam piešķirti 500 lati, Latvijas daudzbērnu ģimeņu biedrību apvienības projektam "10. Latvijas daudzbērnu ģimeņu salidojums un Starptautiskās ģimenes dienas atzīmēšana" - 2500 lati, Latvijas daudzbērnu ģimeņu biedrību apvienībai darbības nodrošināšanai - 480 lati, bērnu dienas centram "Mājas" darbības nodrošināšanai - 520 lati.
	Tā kā daudzi ierosinājumi paredz naudu piešķirt reliģiskajām draudzēm, valdība nolēma Tieslietu ministrijā izveidot jaunu štata vietu, kuras uzdevums būs sekot šo līdzekļu izlietojumam. 

Pēc ASV brīdinājuma valdība vērsīsies pret naudas atmazgāšanu Latvijas bankās 
LETA  01/26/05     Latvija no Amerikas Savienotajām Valstīm (ASV) ir saņēmusi brīdinājumus, ka banku sektorā notiek nelegāli iegūtu līdzekļu legalizācijas mēģinājumi, tāpēc valdība nolēmusi nopietni cīnīties ar šo problēmu, šodien preses konferencē sacīja Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP).
	Ja Latvija necīnīsies pret naudas atmazgāšanu, ASV varētu piemērot nopietnas sankcijas, kuru rezultātā Latvijas komercbankas varētu zaudēt lielu daļu sava biznesa, teica Kalvītis. Patlaban Latvija ASV dolāra transakciju ziņā ieņemot ceturto vietu pasaulē, jo caur mūsu bankām izplūstot daudzi miljardi dolāru.
	Premjers sacīja, ka naudas atmazgāšanas gadījumu Latvijā ir vairāki simti un tos izmeklē arī ārvalstu specdienesti. Kalvītis norādīja, ka signāli no ASV saistībā ar naudas atmazgāšanu Latvijā saņemti arī iepriekšējo valdību laikā, tomēr rīcība nav sekojusi.
	Arī Ģenerālprokuratūra, pēc valdības vadītāja teiktā, strādā "zem katras kritikas", jo saistībā ar noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas mēģinājumiem nav bijis neviens notiesājošs spriedums, lai gan šo darījumu ir daudz. Uz notiesājošu spriedumu trūkumu Latvijā norādījuši arī starptautiskie eksperti.
	Lai cīnītos ar naudas atmazgāšanu, valdība vakar izveidoja Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas padomi, kuru vadīs premjers. Padome koordinēs dažādu institūciju darbu un aktīvi strādās, lai novērstu Latvijai izteiktos pārmetumus, stāstīja Kalvītis.
	Sadarbības trūkumu starp dažādiem dienestiem premjers uzskata par vienu no iemesliem, kāpēc saistībā ar naudas atmazgāšanas gadījumiem nav sekojis neviens notiesājošs spriedums un bankas palikušas nesodītas. "Jautājums dienas kārtībā ir pacelts augstu," uzsvēra valdības vadītājs, norādot, ka Latvijai ir nopietni jācīnās pret naudas atmazgāšanu, ja tā vēlas būt banku un finanšu pakalpojumu zeme.
	Kalvītis atzina, ka darbs pie naudas atmazgāšanas novēršanas būs jāveic vairākus gadus.
	Premjers nevarēja atklāt summas, par kādām caur Latvijas bankām ir legalizēti noziedzīgi iegūti līdzekļi. Valdības vadītāja rīcībā ir precīza informācija gan par šīm summām, gan darījumu skaitu, tomēr to nedrīkstot publiskot.
	Kalvītis atzina, ka ASV pastiprinātu uzmanību naudas atmazgāšanas problēmām pievērsa pēc 2001.gada 11.septembra, kad uzsāka pētījumus par terorisma finansējumu. Ar Latvijas amatpersonām šī informācija ir pārrunāta augstā līmenī. 

Pirms vēlēšanām ministri atkal piešķir naudu baznīcām, daļu — nezināmiem mērķiem 
Irina Jesina,  Diena  01/26/05     No 1,5 miljoniem latu šā gada valsts budžeta naudas, ko valdība otrdien sadalīja dažādiem projektiem, gandrīz 200 000 latu pēc Latvijas Pirmās partijas ierosinājuma atkal tikuši baznīcām un reliģiskajām organizācijām. Turklāt 44 000 latu iedalīti Kristīgās palīdzības fondam (KPF), kura vadība, tāpat kā fonda lielākais atbalstītājs satiksmes ministrs Ainārs Šlesers (LPP), otrdien nespēja paskaidrot, kādiem mērķiem nauda tiks izmantota. 
	Tā ir klaja manipulēšana ar vēlētāju domu, jo baznīcas ir LPP atbalstītājas, uzskata sabiedrības par atklātību Delna vadītājs Roberts Putnis. Delna jau saņēmusi vairākas ziņas no reģioniem, ka sprediķu laikā mācītāji aģitējot par LPP, līdz ar to arī baznīcu jumtu remonti varētu ietekmēt draudžu domu pirms pašvaldību vēlēšanām, saka R.Putnis.
	Kā jau ziņots, pieņemot 2005.gada valsts budžetu, Saeima paredzēja līdz šim nepraktizētu iespēju — par 1,5 miljonu latu piešķiršanu, kas tiek sadalīti pēc deputātu priekšlikumiem, lemt nevis Saeimā, bet valdībā. Otrdien, lemjot par naudas sadali, valdība lielāko summas daļu (0,9 miljonus latu) novirzīja pašvaldību kultūras, izglītības un sociālās aprūpes iestādēm, bet atlikušo daļu — institūcijām, kas ir valsts pakļautībā.
	Valdības sēdē tieslietu ministre Solvita Āboltiņa (JL), kuras resorā darbojas reliģisko lietu pārvalde, lūdza A.Šleseram atšifrēt, kādiem mērķiem viņa sponsorētajam KPF tiek iedalīti 44 000 latu. "Mērķi tiks precizēti pēc tam, kad tiks iedalīta nauda," sekoja A.Šlesera atbilde. LPP līderis vien paskaidroja, ka fonds nodarbojoties ar labdarību. Arī KPF vadītājs kardināls Jānis Pujats, jautāts, kādiem mērķiem un projektiem fonds naudu pieprasījis, atbildēja: "Neko nevaru pateikt par to." 
	Sašutumu un izbrīnu S.Āboltiņa paudusi ne vien par KPF neatšifrētajiem izdevumiem, bet arī par teju 166 000 latu piešķiršanu 25 baznīcu atbalstam, kas vairākkārt pārsniedz citu ministriju prioritāšu finansējumu. Acīmredzot šī ir tuvo vēlēšanu zīme, taču, ja koalīcija tā vienojusies, Tieslietu ministrija (TM) vairs neko nevar mainīt, viņa teica Dienai. Lai izsekotu, kā baznīcas tērēs nodokļu maksātāju naudu, TM reliģisko lietu pārvaldei vajadzēšot noalgot papildu grāmatvedi, kas līdzekļus pārskaitītu, tikai saņemot pretī projekta pamatojumu un tāmi. 
	Kā zināms, pērn ar LPP gādību baznīcu remontiem, slēpjoties zem vārdiem "sakrālais tūrisms", jau tika kopumā 1,5 miljoni latu valsts naudas. Tāpat KPF tika iedalīti 250 000 latu Aglonas bazilikas draudzes projektiem, taču pilnā summa tā arī netika pārskaitīta, jo fonds nespēja ar tāmēm pamatot naudas izlietojuma mērķus.

Repšes darījumos...

Iespējams, Repše pērk lidmašīnu
Dienas bizness  01/18/05     Neoficiāla informācija liecina, ka bijušais premjers, aizsardzības ministrs Einars Repše, kuram ir nopietns kredītslogs, tikko iegādājies lidaparātu vai tā detaļas, samaksājot vairākus desmitus tūkstošu latu. Pats E. Repše šo informāciju nedz apstiprināja, nedz noliedza, taču sacīja, ka nevēlas komentēt "jautājumu, kas uzstādīts šādā redakcijā". Ekspremjers piebilda, ka viņa "vājība uz lidaparātiem" nevienam nav noslēpums, taču visi viņa darījumi un pirkumi tikšot godīgi un precīzi atspoguļoti amatpersonas deklarācijā. Līdz šim laikam informāciju par lidaparāta iegādi viņš nevēloties komentēt.
	Db jau vēstīja (19.10.2004.), ka, atrodoties Ministru prezidenta amatā, E. Repše saņēma vairākus kredītus nekustamo īpašumu iegādei par kopējo summu aptuveni 324 tūkstoši latu. Viņa finansiālās saistības pēta īpaša Saeimas izmeklēšanas komisija, tāpat vairākkārt apšaubīts, ka E. Repše ar saviem šā brīža ieņēmumiem spēs parādsaistības nokārtot.  
	Taču visi šie apstākļi nav likuši E. Repšem piebremzēt ar iepirkšanos. Pērn viņš iegādājies automašīnu Mazda 6, kuras cena ir sākot no 17 tūkst. eiro. Saskaņā ar E. Repšes amatpersonas deklarāciju par 2003. gadu, viņa parādsaistības 2003. gadā sasniedza aptuveni 770 tūkstoši latu. Pagājušā gada nogalē neoficiāli tika pausta informācija, ka E. Repše reģistrējis komercķīlu, taču Uzņēmumu reģistrā Db šos datus neapstiprināja. Šodien žurnāls privātā dzīve vēsta, ka piektdien, 14. janvārī, eskpremjers, aizsardzības ministrs Einars Repše Uzņēmumu reģistrā iesniedzis komercķīlas reģistrācijas pieteikumu. 
	Darījums slēgts, lai saņemtu kredītu a/s “Baltic International Bank”, darījuma summa – 2 111 899 lati. Repše ieķīlājis privātīpašumus un sev piederošās daļas uzņēmumā SIA “Rāznas priedes”. 

Repše ņem kredītu sava sponsora bankāRolands Pētersons,  NRA  01/19/05     Aizsardzības ministrs Einars Repše 14. janvārī Uzņēmumu reģistrā iesniedzis komercķīlas reģistrācijas pieteikumu par kopumā 2 111 899 latiem.
	Apjomīgo darījumu ministrs slēdzis, lai saņemtu kredītu no kādreizējam Jaunā laika atbalstītājam Valērijam Belokoņam piederošās bankas Baltic International Bank, raksta žurnāls Privātā Dzīve. Kredīta saņemšanai E. Repše ir ieķīlājis sev piederošos privātīpašumus un kapitāla daļas uzņēmumā Rāznas priedes, kas plānojis nodarboties ar viesu uzņemšanu.
	E. Repšes pārstāvis Dans Titavs sīkākus paskaidrojumus par darījumu un E. Repšem šobrīd piederošajiem īpašumiem Neatkarīgajai atteicās sniegt, sakot – "Privātajā Dzīvē viss ir skaidri rakstīts". 
	Izsmeļoša informācija par ministram piederošajiem īpašumiem un kredītsaistībām atbilstoši likumam būšot pieejama viņa amatpersonas deklarācijā, kas Valsts ieņēmumu dienestā (VID) jāiesniedz līdz 1. aprīlim.
	Ministra izvairība šajā gadījumā ir saprotama. Valērijs Belokoņs, atbilstoši aģentūras LETA arhīvā rodamajām ziņā, E. Repšem viņa privātajā kontā par partijas Jaunais laiks dibināšanu ziedojis vismaz 10 000 latu. Iepriekš viņš bija publiski solījis, ka partijai un E. Repšem ziedos pat 50 000 latu. 2003. gadā V. Belokoņs pārstāja atbalstīt Jauno laiku, un Eiroparlamenta velēšanu kampaņā aktīvi virzīja plašākai sabiedrībai mazpazīstamo Konservatīvo partiju. Pērnā gada decembrī viņš gan izstājies arī no Konservatīvās partijas, laikrakstam Telegraf skaidrojot, ka Latvijas politiķiem esot "ideju trūkums".
	Saeimas Izmeklēšanas komisijas E. Repšes īpašumu lietā priekšsēdētāja vietnieks Jānis Lagzdiņš (Tautas partija) uz Neatkarīgās jautājumu, vai kredīta ņemšana partijas un personiskā ziedotāja bankā ir uzskatāma par "aizdomīgu darījumu", atbildēja – "protams". Viņš gan uzsvēra, ka visus dokumentus, kas saistīti ar E. Repšes nekustamajiem īpašumiem, pašlaik izvērtē VID un KNAB, bet parlamentārā izmeklēšanas komisija esot vienojusies šajā posmā būt maksimāli "neitrāla" un "nepolitizēta". J. Lagzdiņš izteica cerību, ka VID un KNAB savā izpētē ņems vērā arī presē izskanējušās jaunās ziņas par E. Repšes darījumiem ar nekustamo īpašumu.
	Privātā Dzīve izsaka versiju, ka E. Repše ieķīlājis īpašumus un paņēmis kredītu Baltic International Bank tāpēc, lai spētu segt citās bankās iepriekš ņemtos aizdevumus, kā arī investētu līdzekļus SIA Rāznas priedes. Līdz pērnā gada augustam E. Repšes kredītu summa, par ko viņš sapircies īpašumus visās Latvijas malās, pēc Neatkarīgās rīcībā esošās informācijas bija 302 000 latu. Privātā Dzīve ziņo, ka, aplūkojot datus par E. Repšes īpašumu Ozolkrasti Madonas rajona Barkavā, pašlaik redzams, ka viņam piešķirts hipotekārais aizdevums pat 1 055 949 latu vērtībā. E. Repšes kā aizsardzības ministra alga pēc nodokļu nomaksas ir aptuveni 1300 latu mēnesī. Repše izvairās deklarēt darījumus ar akcijāmJuris Paiders,  NRA  01/21/05     Aizsardzības ministra Einara Repšes milzīgie kredīti un ieķīlājumi rada pamatu aizdomām, ka Jaunā laika līderis vēlas sev izņēmuma statusu attiecībā uz amatpersonas pienākumu deklarēt savu saimniecisko darbību.
	Lai gan Saeimā ir pat izveidota izmeklēšanas komisija E. Repšes darījumu pārbaudei, komisija faktiski darbu ir pārtraukusi. Kā Neatkarīgajai paskaidroja vairāki koalīcijas politiķi, labējā vairākuma valdību bija iespējams izveidot, tikai piekrītot zināmiem kompromisiem, un viens no kompromisiem esot atteikšanās pētīt E. Repšes finansiālos darījumus. 
	E. Repše amatpersonas 2003. gada deklarācijā nav norādīti darījumi par ievērojamu akciju pakešu pirkšanu un pārdošanu. Pats E. Repše sev piederošās akcijas vairākkārt ir minējis kā vienu no nodrošinājumiem saviem milzu kredītiem nekustamā īpašuma iegādei. 
	E. Repšes ieguldījumi akcijās pēdējo gadu laikā pieauguši astronomiskos tempos, lai gan ASV vērtspapīru tirgū pēc 2001. gada valdīja zināma stagnācija. 2002. gadā ASV akciju tirgos E. Repšem piederēja akcijas par aptuveni 94 tūkstošiem ASV dolāru, savukārt 2003. gadā E. Repšes akcijas pēc tirgus vērtības maksāja 810 tūkstošus dolāru. 
	Salīdzinot E. Repšes 2002. gada un 2003. gada amatpersonas deklarācijas, ir redzams, ka no 2002. gada deklarācijā minētajām 25 uzņēmumu akcijām E. Repše ir pārdevis 10 uzņēmumu akcijas, jo to nosaukumi neparādās 2003. gada deklarācijā. Savukārt 2003. gada deklarācijā E. Repšes īpašumā parādās 43 jaunu ASV akciju sabiedrību akcijas. No deklarācijas nevar saprast, kā E. Repše ieguva īpašumā daudzās akcijas, jo deklarācijā ir jānorāda jebkurš darījums virs 20 minimālajām mēnešalgām. 
	2003. gadā minimālā mēnešalga bija 70 lati, tātad ir obligāti jādeklarē jebkurš darījums virs 1400 latiem. Taču iegādājoties vai pārdodot akciju standartpaketi (100 akcijas), lielākajai daļai akciju šāds darījums pārsniedz 20 minimālās mēnešalgas.
	Neatkarīgā mēģināja sazināties ar E. Repši, lai lūgtu paskaidrot šos jautājumus, taču nesaņēma atbildi.
	No 2002. gadā piederošās akciju paketes E. Repše 2003. gadā acīmredzot ir pārdevis 10 uzņēmumu akcijas (to nosaukumi vairs neparādās 2003. gada deklarācijā, bet nav minēti ailē pie slēgtiem darījumiem). Starp pārdotajām akcijām ir Lucent Technologies, Motorola Inc., Nortel Networks Corp. utt. 
	Dividendes no ASV vērtspapīriem 2003. gadā E. Repšem ienesušas tikai 823,7 dolārus, rakstīts viņa amatpersonas deklarācijā. Tā kā kopējā investīciju tirgus vērtība bija aptuveni 810 tūkstoši dolāru, sanāk, ka dividenžu atdeve E. Repšem ir bijusi tikai 0,1% no investētā tirgus vērtības. Ja E. Repše 2003. gada sākumā 810 miljonus dolāru izvietotu depozītā kādā no Latvijas bankām, tad pat pie minimālās procentu likmes, kuru piedāvā nelieliem ieguldītājiem, E. Repšem šāds ieguldījums ienestu 20–40 tūkstošus dolāru gadā. Tā kā E. Repše ir izvēlējies vērtspapīrus ar ļoti zemu tiešo ienesīgumu, jāsecina, ka viņa ieguldījumu stratēģija balstās uz spekulatīvām akciju cenu izmaiņām. Spekulācijas par tautas nauduBens Latkovskis,  NRA  01/21/05     Līdz šim postpadomju telpā par izcilāko kombinatoru tika uzskatīts leģendārais Ostaps Benders. Taču mūsu pašu bijušais Latvijas Bankas prezidents, premjers un tagadējais aizsardzības ministrs Einars Repše sit pušu pārspēj visus mahinatorus. Tiesa, mūsu finanšu ģēnija gājieni nav tik efektīgi eleganti kā Ilfa un Petrova radītajam varonim un nav tik vērienīgi kā MMM piramīdas arhitektam, taču izceļas ar savu unikalitāti starta kapitāla radīšanā. Līdz šim nevienā ekonomikas mācību grāmatā, kurā aprakstīti asprātīgākie uzņēmējdarbības uzsākšanai nepieciešamā starta kapitāla iegūšanas piemēri, vai pat biznesa kuriozu sadaļā nav minēts tāds paņēmiens, kāds radies Repšes izdomas bagātajā galvā. 
	Runa, protams, ir par aicinājumu tautai samest kolektīti Repšes uzņēmējdarbības uzsākšanai. Deviņdesmito gadu pirmās puses krisbergi, tovancevi, laventi un vēl nez cik daudz mazāka mēroga nekauņu tautu aicināja nest savus pēdējos grašus uz apšaubāmiem kantoriem, pretī solot galvu reibinošus procentus, bet Repše pat nesolīja neko.
	Repše nepakautrējās no pārmaiņu grūtībās novārdzinātās tautas paprasīt miljonu par gatavību iesaistīties politikā. Jāatzīst, ka Repše nekad nav teicis, kā izmantos tautas saziedoto naudu. Tāpēc būtu ļoti negodprātīgi viņam pārmest, ka par izmisušo pensionāru latiņiem viņš uzsācis spekulācijas Ņujorkas fondu biržā. Kā zina stāstīt eksperti, spekulācijas ar vērtspapīriem pēc savas būtības ir ļoti radiniecīgas spēlei hipodromā. Ir labi jāpārzina zirgi, žokeji un visa jāšanas sacīkšu sistēma. Lai pelnītu fondu tirgū, ir tajā jābūt iekšā gadiem, citādi smaga vilšanās ir tikai laika jautājums, pat ja sākumā ir veicies. Latviešu tauta Repšem sameta vairāk nekā trīs simti tūkstošu latu. Ar šādu summu jau var sākt spekulēt Ņujorkā. Mūsdienu apstākļos tas iespējams, pat neizkāpjot no gultas, ja vien mājās pieslēgts internets. 
	Pirms dažām dienām Repšes alter ego Dans Titavs paziņoja, ka šefa īpašumi par 200 000 pārsniedz viņa kredītsaistības. Ņemot vērā, ka viņš, kopš atrodas politikā, ir saņēmis pieklājīgu atalgojumu, var uzskatīt, ka vismaz simt tūkstošu tautas saziedotās naudas Repše jau ir nospēlējis dažādās spekulācijās. Kūtri izvērtē Repšes pieļautās nelikumībasBens Latkovskis,   NRA  01/22/05     Astoņu mēnešu laikā tiesībsargājošās institūcijas nav varējušas sniegt tiesisku atzinumu par bijušā Latvijas Bankas prezidenta, premjera un pašreizējā aizsardzības ministra Einara Repšes finansiālo darbību.
	Lai gan jau pērnā gada vasarā Saeimas parlamentārās izmeklēšanas komisija E. Repšes finansiālo darbību pārbaudei nosūtīja Ģenerālprokuratūrai un KNAB materiālus jautājuma izlemšanai par krimināllietas ierosināšanu pēc sešiem krimināllikuma pantiem, līdz šim neviena no abām institūcijām uz šo sūtījumu nekādi nav reaģējusi, stāsta komisijas loceklis Igors Solovjovs (Tautas saskaņas partija).
	Jāatzīmē, ka komisijas locekļi, kuri pārstāv valdošo koalīciju, šobrīd ļoti nelabprāt runā par E. Repšes pārkāpumiem un komisijas tālāko darbību. Visatklātākais bija Jānis Lagzdiņš (Tautas partija), kas netieši atzina, ka pastāv nerakstīta vienošanās pirms pašvaldību vēlēšanām šīs lietas aplūkot maksimāli nepolitizēti un piesardzīgi. 
	Citiem vārdiem, izvairīties no kompromatu kariem. Ģenerālprokuratūras preses sekretāre Dzintra Vītoliņa Neatkarīgajai pastāstīja, ka lielākā daļa komisijas ziņojumā minēto epizožu piekrīt KNAB izvērtējumam un tikai viena epizode atbilst Ģenerālprokuratūras piekritībai. Par šo gadījumu prokuratūra neatrada E. Repšes rīcībā likumpārkāpumus. Savukārt KNAB komunikāciju dienesta pārstāvis Andris Vitenbergs informēja, ka atzinums par E. Repšes darbību tiks paziņots nākamnedēļ. 
	Parlamentārās izmeklēšanas komisija E. Repšes darbībā atklāja vairākas būtiskas darbības, kuras kvalificējamas ne vien kā neētiskas, bet klaji nelikumīgas. Jau pati E. Repšes uzņēmējdarbības uzsākšana, vienlaikus cenšoties iekļauties politiskajā apritē, ir nelikumību caurausta. Runa ir par pieprasīto miljonu, kuru tautai vajadzēja saziedot, lai E. Repše būtu gatavs uzsākt politisko darbību. Ja katru ziedojumu E. Repše rūpīgi izsvērtu un pieņemtu tikai pēc secinājuma, ka tur nav iespējamas savtīgas intereses, tad varētu runāt vienīgi par šāda gājiena ētisko pusi. Taču fakti liecina par faktisku aicinājumu uz kukuļdošanu.
	Kā liecina parlamentārās izmeklēšanas komisijas starpziņojums, vairāk nekā 90 procentus no E. Repšes honorāra par iesaistīšanos politiskajos procesos – kopā 312 053,69 latus – viņa kontā iemaksājušas aptuveni 60 fiziskas un juridiskas personas, no kurām vairākas ir savstarpēji saistītas. 
	Šo personu skaitā bija gan E. Repšes pārraugāmo kredītiestāžu īpašnieki (Valērijs un Vilorijs Belokoņi), gan amatpersonas (Ojārs Kehris), kā arī uzņēmumu amatpersonas, kas piedalījušās valsts iepirkumos Latvijas Bankas vajadzībām (Andris Kreislers, Ojārs Bite), un tādu uzņēmumu (Domuss, Investasource, Interavots) īpašnieki vai amatpersonas (tieši vai caur saistītiem uzņēmumiem), kas saistītas ar maksātnespējīgās akciju sabiedrības Rīgas Komercbanka sanācijas procesu (Sols Bukingolts, Kārlis Cerbulis). Jāatgādina, ka Rīgas Komercbankas sanācijas procesā, kā liecina parlamentārās komisijas starpziņojums, "Latvijas valsts cieta zaudējumus par summu 12 778 617 lati".
	Starp juridiskām personām, kuras devušas naudu E. Repšem, ir virkne ar ostu biznesu saistītu uzņēmumu. Būdams Ministru prezidents, E. Repše piedalījās administratīvu aktu izdošanā, kas attiecas uz vairākām juridiskām personām, kuru naudu viņš ir pieņēmis 2002. gada oktobrī. Viena no tām ir SIA Vincents, kas E. Repšem samaksājis 2045,17 eiro un 1500 ASV dolārus. 2003. gada nogalē ar Ministru kabineta lēmumu tika grozīta Rīgas brīvostas teritorijas robeža, tādējādi atvieglojot SIA Vincents iecerēta būvniecības projekta realizāciju. Parlamentārā komisija uzskata, ka E. Repšem nebija tiesību piedalīties tā pieņemšanā. 
	Naudu E. Repšem devuši Vudisona termināls īpašnieki Vladimirs Komogorcevs un Jurijs Šabašovs, kuru ciešās draudzības saites ar E. Repši un partiju Jaunais laiks ir vispārzināmas. Tāpat naudas maku E. Repšes vajadzībām vēris SIA Alpha-osta īpašnieks Grigorijs Krupņikovs.
	Vairākos augstos amatos E. Repše bīdīja cilvēkus, kuri viņam maksājuši. Šo personu skaitā ir Grigorijs Krupņikovs, kandidāts ārlietu ministra postenim (samaksājis E. Repšem 2500 latus), Kārlis Šadurskis, kas dabūja izglītības un zinātnes ministra amatu par nieka 200 latiem, Pāvels Rebenoks, kam Ministru prezidenta padomnieka vieta ostu jautājumos tika par 50 eiro, Aldis Kušķis un Liene Liepiņa, novērotāji Eiropas Parlamentā (attiecīgi 400 ASV dolārus un 80 latus). Jāuzsver, ka šī nauda netika iemaksāta partijas Jaunais laiks kontā, bet personīgi E. Repšem. Kā stāsta I. Solovjovs, nav saprotams, kā tik augstā amatā, kāds ir aizsardzības ministrs, var apstiprināt cilvēku, pār kuru klājas tik smaga apsūdzība. Aizdomas par naudas atmazgāšanu 
Bens Latkovskis,  NRA  01/26/05     Einars Repše iepircis zemi par astoņkārtīgi uzpūstu cenu.
	Daži aizsardzības ministra Einara Repšes nekustamo īpašumu pirkumi veikti par dīvaini augstu samaksu, kas rada aizdomas par pirkuma fiktīvo raksturu un neskaidriem mērķiem.
	Vēl būdams premjers, E. Repše 2003. gada 9. septembrī iegādājās zemi Ludzas rajona Istras pagastā 141,1 hektāra platībā, par to samaksājot 84 600 ASV dolāru, gandrīz 50 tūkstošus latu pēc toreizējā kursa. Šo zemi E. Repše nopirka no tās īpašnieka, Ādažu pagastā dzīvojošā Aivara Veinberga, kurš šo zemi pirms dažiem mēnešiem bija privatizējis par 9640 latiem, samaksu veicot privatizācijas un kompensācijas sertifikātos. Proti, par nesalīdzināmi mazāku summu.
	Pirms zeme nonāca E. Repšes īpašumā, no pirmpirkuma tiesībām uz to atteicās Istras pagasta padome. Zeme bija novērtēta par 6395 latiem jeb gandrīz astoņas reizes mazāk nekā par to samaksājis E. Repše. Kā Neatkarīgajai pastāstīja Istras pagasta padomes priekšsēdētājs Aivars Meikšāns, pagasts no pirmpirkuma tiesībām atteicās, jo tam nebija brīvu līdzekļu zemes iegādei. Uz jautājumu vai summa par zemi, kuru samaksāja Repše ir adekvāta, A. Meikšāns atbild – "ja jau kāds pērk, tad cena ir adekvāta". Tomēr paskaidrot, kāpēc pagasts nav centies atrast līdzekļus, lai šo zemi, kuras tirgus vērtība it kā ir tuvu piecdesmit tūkstošiem, nopirktu par nieka sešiem tūkstošiem, viņš nespēja.
	Jāteic, ka viss šis darījums jau no paša sākuma bijis šaubīgs. Ludzas rajonā bija salīdzinoši daudz zemes, kuru bijušie īpašnieki neuzskatīja par vajadzīgu atjaunot īpašumtiesības. Līdz ar to lielas platības palika brīvas. Viens no šādiem īpašumiem bija Istras pagasta Līčos, 141,1 hektāra platībā.
	Šai krūmiem aizaugušajai, nomaļajai vietai ilgu laiku neatradās neviens privatizēt gribētājs, līdz 2001. gada sākumā uzradās kāds pagasta iedzīvotājs Ivo Danilovs, kurš iesniedza pieprasījumu saņemt zemi pastāvīgā lietošanā. 2001. gada 14. februārī Istras pagasta padome pieņēma lēmumu šo pieprasījumu apmierināt. Ar šo pieprasījuma iesniegšanu arī visa I. Danilova darbība izbeidzās un viņš tālāk nekādos dokumentos vairs nefigurē.
	Tālākie notikumi ir pavisam dīvaini. 2002. gada 18. septembrī kāds Ādažu pagasta iedzīvotājs Aivars Veinbergs, kuru, kā Neatkarīgajai atzina pagastvecis A. Meikšāns, neatceras, ka būtu kādreiz redzējis, piešķir ģenerālpilnvaru Līču zemes privatizācijai un īpašuma apsaimniekošanai kādam Gatim Saknītim, pret kuru vēlāk tika ierosināta krimināllieta par krāpšanu lielos apmēros. G. Saknītis kopā ar māti un vēl citām saistītām personām, izmantojot darījumu aizsegam mazturīgas personas bez noteiktas nodarbošanās, bez jebkādas nodokļu nomaksas iegādājies zemi vairāk nekā desmit tūkstošu hektāru platībā un šobrīd ir viens no lielākajiem zemes īpašniekiem Latvijā. Interesanti, ka šajā laikā nedz A. Veinbergam, nedz jo vēl vairāk G. Saknītim nav nekādu juridisku tiesību uz Līču zemi, kura formāli atrodas I. Danilova apsaimniekošanā. Tas gan netraucē viņiem rīkoties tā, it kā zeme jau būtu viņu īpašums. Tas netieši apliecina, ka I. Danilovs ir tikai izkārtne, aiz kuras darbojas īstie darboņi.
	Pēc ģenerālpilnvaras saņemšanas tālākās darbības ar A. Veinbergam vēlāk piešķirto zemi jau veic G. Saknītis. A. Meikšāns uz jautājumu, vai labi pazīst G. Saknīti, atbild amatpersonai nepiedienīgi gļēvi – "varbūt", faktiski apstiprinot šo pazīšanos. Kā jau minēts, A. Veinberga vārdā rīkojas G. Saknītis, kurš panāk, ka 2003. gada 26. februārī Līču zemes lietošanas tiesības tiek pārreģistrētas uz A. Veinberga vārda. Par pamatojumu šai pārreģistrācijai ir vienošanās, kas slēgta tā paša gada 28. aprīlī jeb divus mēnešus vēlāk. Citiem vārdiem, pārreģistrācija, visticamāk, reģistrēta ar atpakaļejošu datumu. A. Meikšāns gan apgalvo, ka tas nevarot būt.
	2003. gada 30. maijā Līču zemi par 9640 sertifikātu latiem formāli privatizē A. Veinbergs, bet faktiski – G. Saknītis. Pēc diviem mēnešiem no šis zemes pirmpirkuma tiesībām atsakās Istras pagasta padome un vēl pēc pusotra mēneša to par nesamērīgi augstāku cenu nopērk toreizējais Ministru prezidents Einars Repše.
	E. Repšes uzticamības persona Dans Titavs Neatkarīgajai jebkādus komentārus par nomaļā pagasta zemes pirkuma jēgu un mērķi atteicās sniegt, paskaidrojot, ka tas ir bijis parasts darījums, ko nav vērts komentēt.
	Latvijas Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas dienesta priekšnieka vietnieks Aldis Lieljuksis Neatkarīgajai atzina, ka nekustamo īpašumu pirkšana par nesamērīgi augstu cenu un vēlāku pārdošanu par vēl augstāku cenu ir viens no paņēmieniem, kā atmazgāt naudu. Viņš gan izteica šaubas, ka konkrētais gadījums ir ierindojams šajā kategorijā. A. Lieljuksis izteica varbūtību, ka E. Repšem varētu būt kāda informācija, kas šā zemes gabala vērtību nākotnē varētu paaugstināt.

Saimniecībā un biznesā...

Ekonomikas ministrija lielajiem sertifikātu īpašniekiem dod cerībasRolands Pētersons,  NRA  01/20/05     Ekonomikas ministrijas (EM) izstrādātais jumta likumprojekts privatizācijas pabeigšanai tomēr paredz iespēju, ka arī valsts uzņēmumi var tikt privatizēti par sertifikātiem.
	Neatkarīgās rīcībā esošais likumprojekta teksts liecina – Ministru kabinetam trīs mēnešu laikā pēc likuma spēkā stāšanās [teorētiski līdz tam varētu paiet vairāki mēneši – red.] ir jānosaka tās valsts un privātās kapitālsabiedrības, kuru valstij piederošās kapitāla daļas ir pārdodamas tikai par naudu. Daļa no valstij atlikušajiem lielajiem uzņēmumiem likumprojektā tiek pasludināti par neprivatizējamiem – proti, Latvenergo, Latvijas pasts, Starptautiskā lidosta Rīga, Latvijas dzelzceļš, Latvijas gaisa satiksme un Latvijas meži. 
	No lielajiem uzņēmumiem vai to kapitāla daļām privatizēt līdz ar to varētu Lattelekom, Latvijas Mobilo telefonu, Ventspils naftu, Latvijas valsts radio un televīzijas centru. 
	Saistībā ar lielo uzņēmumu privatizāciju likumā gan var atrast kādu interesantu atrunu – ja neprivatizējamai valsts akciju sabiedrībai pieder 100% kapitāla daļu citā kapitālsabiedrībā, tad lēmumu, kā rezultātā šī daļa tiek samazināta, jāpieņem Ministru kabinetam. Teorētiski var spriest, ka šī ideja domāta Latvenergo tālākā likteņa iezīmēšanai, jo, kā zināms, atbilstoši Eiropas Savienības skarbajām prasībām energomonopols tuvākajā laikā esot jāsadala vairākās meitassabiedrībās. 
	Tas nozīmē, ka ceļš privatizācijai tomēr tiek pavērts, tiesa gan, jau vairāku no Latvenergo atdalītu uzņēmumu veidā, un, atbilstoši valdības deklarācijai, panākot visu valdošās koalīcijas partiju piekrišanu. 
	Ne mazāk saistošs ir arī likumprojekta punkts, ka "Ministru kabinets var pieņemt lēmumu par ilgstošā privatizācijā esoša tautsaimniecībai svarīga infrastruktūras objekta – dabīgā monopola vai valsts kapitāla daļu – privatizācijas pārtraukšanu". Var pieņemt, ka šī tēze ir mērķēta uz Ventspils naftas valsts kapitāla daļām, kuras, neraugoties uz apstiprinātiem privatizācijas noteikumiem, gadiem ilgi netiek privatizētas. 
	Lai gan likumprojekts vismaz pret lielajiem sertifikātu īpašniekiem vismaz ārēji ir labvēlīgs, tajā fiksētie termiņi privatizācijas pabeigšanai ir vairāk nekā bargi. Šeit jāņem vērā, ka šobrīd tas ir tikai nosūtīts saskaņošanai Tieslietu un Finanšu ministrijai. 
	Tātad tam vēl ir jāiziet garais saskaņošanas process, tas jāpieņem valdības sēdē, kā arī trīs lasījumos jāizskata Saeimā. Var prognozēt, ka likums diezin vai stāsies spēkā agrāk par martu. Savukārt tā tekstā ir teikts, ka valsts vai pašvaldības īpašuma objekta privatizācijas ierosinājumu var iesniegt tikai līdz šā gada 30. jūnijam. 
	Arī pieteikumus par jaunu privatizācijas sertifikātu saņemšanu un jaunu privatizācijas kontu atvēršanu drīkstēs iesniegt līdz šā gada 30. jūnijam. Savukārt pieteikumus par jaunas privatizācijas lietas uzsākšanu Privatizācijas aģentūrā pieņems līdz šā gada 31. decembrim. Zemesgabalu un dzīvokļu privatizācijā gan tiek dota atlaide – šos ierosinājumus varēs iesniegt līdz 31. decembrim. 
	Kā norāda Ekonomikas ministrija, likumprojekts Valsts un pašvaldību īpašuma objektu privatizācijas, zemes reformas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likums ir privatizāciju noslēdzošais "jumta likums". 
	Kā iepriekš presei norādījis EM parlamentārais sekretārs Dzintars Zaķis, jaunais likums neaizstās līdz šim spēkā esošo Einara Repšes valdības laikā virzīto likumu paketi, kas iestrēgusi Saeimas komisijās, bet drīzāk kalpošot kā ceļvedis sarežģītajā privatizācijas likumdošanas jūrā. Savukārt ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš likumprojektu būs gatavs komentēt šodien, pēc atgriešanās no vizītes Nīderlandē. Kāpēc strādāt citam, nevis sev? 
Sanita Jemberga Briselē, Zane Piļka, Kristīne Jančevska,  Diena  01/20/05     Jaunākā ES aptauja kā galvenos iemeslus bailēm sākt savu biznesu min stabilitāti un atbalsta trūkumu.
	Mārcis Krastiņš (22) jau divus gadus ir sabiedrisko attiecību aģentūras SIA Baltijas komunikāciju birojs (BKB)direktors, pirms tam atstājot žurnālista darbu vienā no populārākajiem Latvijas elektroniskiem medijiem. Savu izvēli — attīstīt savu biznesu — viņš izdarījis vairāku iemeslu dēļ, bet kā galveno min neatkarību. "Protams, es saprotu, ka mūsdienās, strādājot biznesā, neviens nav pilnīgi neatkarīgs, jo ir atbildība pret klientiem, partneriem, kā arī darbiniekiem," stāsta M.Krastiņš un piebilst, ka darbs privātajā uzņēmumā ļauj pašam plānot savu laiku, veiksmīgāk darbu apvienot ar studijām, lai arī reizēm tas nozīmē pie datora pavadīt daudzas naktis.
	"Man patīk redzēt sasniegto rezultātu neatkarīgi no tā, vai tas būtu veiksmīgi realizēts projekts, vai arī uzņēmuma finansiālo rādītāju palielināšanās. Tu skaidri zini, kāda ir bijusi tava loma šo rezultātu sasniegšanā," norāda BKB direktors. 
	Tādu kā M.Krastiņš Latvijā ir mazākumā. Pēc jaunākā Eiropas Savienības pētījuma datiem, kurā aptaujāti vairāk nekā 20 tūkstoši cilvēku Eiropā un ASV, 53% latviešu labāk izvēlas strādāt citam, bet 42% gribētu būt pašnodarbinātie savā biznesā. Kaimiņvalstī Lietuvā, par kuras uzņēmēju ekspansiju Latvijā publiski sācis sūdzēties pat premjers, sava biznesa kārotāju ir par 10% vairāk. Tāpēc vietā ir jautājums — kāpēc latvieši labāk izvēlas strādāt citiem, nevis paši sev? 
	Ekonomists Aigars Štokenbergs uzskata, ka cilvēki baidās veidot savu biznesu tāpēc, ka tas ir liels risks. Viņaprāt, tas, kurš strādā algotu darbu, riskē vienīgi ar savu darba vietu, turpretī biznesmenis riskē ar savu mantu un ģimenes labklājību. "Neizdodoties biznesam, var sanākt tā, ka kādu laiku būs jāstāv rindā pēc zupas bļodas, tāpēc daudzi cilvēki izvēlas labāk neriskēt," domā A.Štokenbergs.
	Latvijā ir ES vislielākais cilvēku skaits, kas kā galveno grūtumu sava biznesa sākšanai min finansiāla atbalsta trūkumu — 93% to uzskata par pamatproblēmu. Lai gan divi no trim eiropiešiem šo izceļ kā problēmu, tik daudz kā Latvijā nav nekur. "Jāatzīst, ka manā biznesa sfērā pats lielākais resurss ir cilvēku zināšanas un vēlme darboties sabiedrisko attiecību jomā, tādēļ biznesa sākšana neprasa lielus kapitālieguldījumus," skaidro M.Krastiņš. 
	Stipri vairāk nekā vidējais eiropietis latvietis baidās no neveiksmes — 62%, kamēr ES vidēji 51%. Daudz mazāk no mums sūdzas, ka biznesa sākšanai nepietiek informācijas — 34% pret ES 45%. M.Krastiņš uzskata, ka veiksmīgu privāto biznesu Latvijā attīstīt var jebkurā nozarē, jo to pieļauj straujā valsts ekonomikas attīstība un iedzīvotāju pirktspējas palielināšanās. Vienlaikus viņš norāda, ka biznesa attīstībai pastāv dažādi šķēršļi, to skaitā apgrozāmo līdzekļu vai profesionālu darbinieku trūkums, bet tie galvenokārt slēpjas paša vadītāja neprasmē vai slinkumā, jo nepieciešamības gadījumā šīs problēmas ir risināmas. 
	Spriežot pēc datiem, latvieši ir nopietni ielāgojuši parunu, ka septiņas reizes jāmēra un tikai tad jāgriež, jo galvenie iemesli izvēlei strādāt citiem, nevis sev, saistās ar stabilitāti — šajos rādītājos Latvija stabili turas virs ES vidējā. Stabils darbs un regulāri ienākumi ir divi visbiežāk minētie iemesli, kāpēc izvēlēties strādāt pie kāda cita. Savukārt trešais rādītājs Eiropas mērogā ir interesants — sociālā apdrošināšana. Kamēr ES to kā iemeslu min 12% un ASV 13%, Latvijā skaitlis ir 30%. Vairāk ir tikai čehiem, un Latvijai tuvā līmenī turas austrieši, kamēr tikai 1% dāņu un zviedru to uzskata par problēmu. Interesanti, ka tikai 3% par problēmu uzskata birokrātiju, kamēr īri un franči par to sūdzas divreiz vairāk. Salīdzinājumā ar rietumeiropiešiem vairāk austrumeiropiešu par problēmu atzīst finanšu, ideju vai prasmju trūkumu. Pēc A.Štokenberga domām, biznesa pamati un ar to saistītās zinības bērniem jāmāca jau skolā. "Bērniem jau no mazotnes jāmāca uzņemties atbildību, un gan skolotājiem, gan vecākiem bērni jāmotivē būt sabiedriski aktīviem. Piemēram, ja skolā bērnam uzdos uzdevumu sagādāt bērnunamam visu aprīkojumu — rotaļlietas, grāmatas utt., bērnam parādīsies pavisam cita domāšana un līdz ar to arī atbildība," domā A.Štokenbergs. Ekonomists uzskata — ja nav šīs iepriekšējās pieredzes, sava biznesa sākšanai nākotnē var pietrūkt drosmes.
	Interesanti, ka tikai 1% aptaujāto atzīst — viņiem biznesa sākšanai nav laika. Tas ir vienīgais rādītājs, kurā Latvija pārspēj gan Eiropu, gan ASV.
	Galvenais iemesls, kāpēc lielākā daļa latviešu gribētu savu biznesu, ir personiskā neatkarība, kas gan ir mazāka nekā vidēji ES, un iespēja radīt pašiem savu darba vidi. Te latvieši vairāk līdzinās amerikāņiem — to par iemeslu uzskata 43% aptaujāto, kamēr ES 16%. Austrumeiropieši izceļas ar to, ka savu biznesu uzskata par iespēju labāk nopelnīt. Taču ir viens rādītājs, ar kuru Latvija izteikti atšķiras no ES — gandrīz četrreiz vairāk cilvēku izvēlētos strādāt sev tāpēc, ka viņiem nav skaidru nodarbinātības perspektīvu nākotnē.
	Iemesli 
Kāpēc latvieši strādā pie citiem, nevis sev
		LV	ES	ASV	
Stabils darbs	39%	24%	10%	
Regulāri ienākumi	36%	30%	16%	
Sociālā apdrošināšana	30%	12%	13% 	
Nelabvēlīgi ārējie apstākļi	22%	21%	5% 	
Finanšu trūkums	19%	8%	1%	
Prasmju trūkums	13%	6%	1%	
Intereses trūkums	12%	8%	1%	
Zināšanu trūkums	9%	4%	1%	
Ideju trūkums	9%	5%	6%	
Lēmuma nopietnība	5%	6%	28%	
Birokrātija	3%	5%	1% 	
Nav laika	1%	10%	2%	
Iemesli, kas varētu likt pievērsties savam biznesam
		LV	ES	ASV	
Personiskā neatkarība	61%	77%	21% 	
Iespēja radīt savu vidi	43%	16%	61%	
Lielāki ienākumi	30%	23%	9% 	
Biznesa iespējas	19%	8%	2%	
Neskaidras darba iespējas nākotnē	15%	4%	2% 	
Labvēlīgs ekonomiskais klimats	7%	2%	1% 	
Darba vietu trūkums	6%	2%	0%	
Dati: jaunākais Eurobarometer pētījums, 2004.gads

Celulozes rūpnīcas projekts, visticamāk, iesaldētsDELFI  01/20/05     Celulozes rūpnīcas projekta realizētāja “Baltic Pulp” privātais īpašnieks “Metsaliitto” izlēmis iesaldēt projektu Latvijā, liecina portāla “Delfi” rīcībā esoša neoficiāla informācija. 
Pagājušajā nedēļā “Baltic Pulp” izplatīja paziņojumu presei, ka uzsākta reorganizācija uzņēmuma vadības struktūrās. Pēc oficiālajām ziņām, tas notiek, lai “veiksmīgāk pielāgot uzņēmuma darbību pašreizējam celulozes rūpnīcas projekta statusam”. 
	“Baltic Pulp” vadība atturas no komentāriem, ne noliedzot, ne apstiprinot projekta iesaldēšanu. “Lai turpinātu projekta attīstību “Bultic Pulp” galvenais uzņēmums “Metsaliitto Cooperative” plāno atjaunot sarunas ar jaunu Latvijas valdību,” portālam “Delfi” paziņoja “Baltic Pulp” valdes priekšsēdētājs Juka Laitinens. Taču pēc neoficiālās informācijas, “Baltic Pulp” reorganizācija Latvijā īstenībā ir projekta iesaldēšanas sekas. 
	Ziņas par “Metsaliitto” ieceri pārcelt projekta uzsākšanu no 2005. uz 2008 gadu parādījās vēl pērnā gada septembrī Somijas laikrakstā “Kauppalehti”. 
	Tikmēr Rīgas dome lūdz valdību izšķirties par vai pret celulozes rūpnīcas būvēšanu Ozolsalā un apmaksā informatīvu kampaņu par iespējamo rūpnīcas kaitējumu videi. 
	Rīgas dome no paša sākuma iebilda pret rūpnīcas celtniecību Krustpils pagastā, vēl pērnā gada 6.aprīlī galvaspilsētas dome apstiprināja iebildumus pret celulozes kombinātu Ozolsalā. Latvijas televīzijā tiek demonstrētas dokumentālās filmas par kaitējumu, kādu videi nodarīs rūpnīca Daugavas krastā. 
	Portāls “Delfi” noskaidroja domē, ka sabiedrības informēšanai no attīstības fonda atvēlēti 16 000 latu. Domnieks Jānis Karpovičs, kurš visaktīvāk cīnījās pret rūpnīcu, portālam “Delfi” sacīja, ka “tas ir nieks, salīdzinot ar iespējamiem zaudējumiem, ja rūpnīca būs uzbūvēta un pilsētai nāksies ieguldīt dzeramā ūdens ņemšanas un attīrīšanas iekārtu pārbūvēšanā”. 
	Trešdien Karpovičs nosūtījis vēstuli premjeram Aigaram Kalvītim un vides ministram Raimondam Vējonim, lūdzot valdībai izlemt, vai Krustpils pagastā cels celulozes rūpnīcu, “Delfi” uzzināja domē. Karpovičs portālam sacīja, ka dome mēģina tikt skaidrībā, kādā statusā projekts ir šobrīd. “Valdībai jāpilda likums un jāizlemj, mēs tieši to pieklājīgi prasām,” sacīja domnieks Ietekmes uz vidi novērtējuma Valsts birojs vēl pērnā gada maijā konstatēja, ka celulozes rūpnīcas darbība var pasliktināt ūdens kvalitāti Daugavā un radīt problēmas rīdzinieku apgādē ar dzeramo ūdeni. Tādēļ investoriem piedāvāja atteikties no hlora izmantošanas celulozes balināšanā vai pārcelt rūpnīcu citur, tuvāk jūras krastam. 
	“Baltic Pulp” projekta sekretārs Grigorijs Rozentāls sarunā ar “Delfi” atzina, ka atbalsta domes ierosinājumu pēc iespējas ātrāk izlemt rūpnīcas projekta likteni. “Mēs atbalstam domes vēstuli. Mēs esam ar abām rokām “par”. Taču jāizlemj būtu pēc pašvaldību vēlēšanām, lai neļautu dažiem Rīgas politiķiem par nodokļu maksātāju naudu ar populistiskiem lozungiem pelnīt sev lēto politisko kapitālu,” sacīja Rozentāls. 
	”Metsaliitto” jau sesto gadu gatavojas rūpnīcas celtniecībai, kopumā projekts tiek novērtēts par pusmiljardu dolāru. Gala lēmumu par rūpnīcas celtniecību jāpieņem valdībai. 
Latvijā cenas aug visstraujāk ESRolands Pētersons,  NRA  01/21/05     Gada inflācija 25 Eiropas Savienības (ES) valstīs 2004. gada nogalē ir palielinājusies no 2,2% novembrī līdz 2,4% decembrī, liecina ES statistikas biroja Eurostat dati. 
	Latvijā inflācija, kas decembrī sasniedza 7,4%, joprojām jau piekto mēnesi pēc kārtas ir visaugstākā ES valstīs. Līdz tam augstākā inflācija ES bija Slovākijā. Jāpiemin gan, ka arī iekšzemes kopprodukta pieaugums pērn Latvijā, visticamāk, būs augstākais ES, proti, 8,3–8,5%. 
	Eirozonā lielākais cenu pieaugums decembrī, salīdzinot ar 2003. gada decembri, reģistrēts veselības aizsardzības sektorā – par 8,5%, alkoholisko dzērienu un tabakas izstrādājumu cenas ir palielinājušās par 8,4%, savukārt sakaru pakalpojumu cenas kritušās par 2,6%.
	Finanšu ministrs Oskars Spurdziņš vakar paziņoja, ka Finanšu ministrija kopā ar Latvijas Banku šogad sekos līdzi aizvien pieaugošajam kredītu tirgum, kas ir viens no būtiskākajiem inflācijas cēloņiem. Ministrs uzskata, ka kredītu pieaugums ir bijis pārmērīgi liels. Pētot Īrijas pieredzi šajā jautājumā, tomēr šīs valsts idejas nav paredzēts pilnībā ieviest Latvijā. 
	Arī Latvijas Bankas prezidents Ilmārs Rimšēvičs pirms nedēļas atzina, ka centrālā banka atbalstītu īpaša hipotekāro kredītu nodokļa ieviešanu [atbilstoši Īrijas pieredzei – red.], lai mazinātu straujo kreditēšanas tempu, kas ietekmē iekšzemes pieprasījumu un līdz ar to inflāciju. Krietni samazinājies Latvijas budžeta deficītsRolands Pētersons,  NRA  01/21/05     Pagājušā gadā valsts kopbudžeta fiskālais deficīts sasniedza 79,05 miljonus latu jeb 1,1% no iekšzemes kopprodukta (IKP), vakar paziņoja finanšu ministrs Oskars Spurdziņš. 
	Tas ir zemākais budžeta deficīta līmenis pēdējo sešu gadu laikā. Pagājušā gada budžetā sākotnēji bija plānots 2% deficīts, par ko Latviju nosodīja Starptautiskais valūtas fonds, bet valdību – Latvijas Banka. ES lielvalstīs Vācijā un Francijā, atbilstoši šo valstu finanšu ministru decembrī izteiktajām prognozēm, pērn budžeta deficīts varētu būt attiecīgi 3,75% un 3,6% no IKP. Eirozonas valstīm saistošajos Māstrihtas kritērijos kā augstākais pieļaujamais budžeta deficīta līmenis noteikti 3%. Par šī kritērija grozīšanu, ļaujot valstīm ekonomiskās stagnācijas posmos palielināt budžeta deficītu, šobrīd notiek aktīvas diskusijas ES dalībvalstu starpā. 
	O. Spurdziņš vakar uzsvēra, ka pagājušā gada rezultāti ir iepriecinoši, jo liecina par fiskālās politikas konsekvenci. Tomēr par bezdeficīta budžetu Latvija tuvāko trīs gadu laikā nevarot domāt, kaut gan "tas ir sapnis, ko es kā finanšu ministrs un valdība kopumā vēlētos sasniegt", teica O. Spurdziņš. 
	Viņš prognozēja, ka arī š8ā gada budžeta deficīts varētu būt ap 1% no IKP, budžeta likumā paredzēto 1,67% no IKP vietā. Ministrs atzina, ka jau pērn gada beigās tika veikta daļa maksājumu, lai atslogotu šā gada budžetu. Savukārt šogad paredzamie tēriņi vētras seku likvidēšanai būtiski deficīta apmēru nevarētu ietekmēt. 
	Finanšu ministrs atzinīgi novērtēja Valsts ieņēmumu dienesta (VID) darbu nodokļu iekasēšanā, gandrīz visos nodokļu veidos pārsniedzot iepriekš plānotos rādītājus. Valsts un pašvaldību budžetos iekasēti kopumā 2,11 miljardi latu, kas ir par 288 miljoniem latu jeb 15,8% vairāk nekā 2003. gadā. Uzņēmumu ienākuma nodoklis iekasēts 127,8 miljonu latu apmērā, kas ir par 34 miljoniem latu jeb 36,1% vairāk nekā aizpērn, lai gan gada sākumā nodokļa likme tika samazināta no 19% līdz 15%. PVN iekasēts 486,7 miljonu latu apmērā, kas ir par 27,5 miljoniem latu jeb 6% vairāk nekā 2003. gadā. 
	Akcīzes nodoklī pērn iekasēti 236,9 miljoni latu, kas ir par 24,8 miljoniem latu jeb 11,7% vairāk nekā 2003. gadā. Tiesa gan, akcīzes precēm pērn auga arī nodokļa likmes.Ražotāju cenu lēciensRolands Pētersons,  NRA  01/21/05     Ražotāju cenas Latvijas rūpniecībā pērn decembrī, salīdzinot ar šo laika posmu pirms gada, pieauga par 11,4%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. Tas ir straujākais ražotāju cenu pieaugums kopš 1995. gada.
	Salīdzinot ar novembri, ražotāju cenas decembrī cēlās par 0,1%. 2004. gada decembrī, salīdzinot ar novembri, ražotāju cenu kopējo līmeni visvairāk – par 0,25 procentpunktiem – paaugstināja cenu kāpums koksnes un koka izstrādājumu ražošanā. 
	Savukārt kopējo cenu līmeni visvairāk pazemināja cenu krišanās iekārtu, mehānismu un darba mašīnu ražošanā – par 0,10 procentpunktiem. Salīdzinot ražotāju cenu dinamiku produkcijai, kura tiek realizēta vietējā tirgū, un produkcijai, kuru eksportē, ir redzams, ka gada laikā cenas straujāk cēlās eksportētajai produkcijai. Budžeta deficītu arī šogad lēš ap 1% 
Evija Ercmane,  Diena  01/21/05      Latvijas kopbudžeta deficīts pērn bijis zemākais pēdējo sešu gadu laikā — 1,1% no iekšzemes kopprodukta (IK). Blakus Finanšu ministrijai (FM), kas šo sasniegumu galvenokārt skaidro ar veiksmīgāku nodokļu iekasēšanu, makroekonomikas analītiķi uzsver, ka budžeta deficīta dilšana nav tik liels valdības nopelns, jo nozīmīgāko artavu deficīta samazināšanā devusi strauji augošā valsts ekonomika, ārvalstu investīcijas un vietējo komersantu aktivizēšanās. Ap 1% budžeta deficīts tiek prognozēts arī 2005.gadam. Ceturtdien preses konferencē finanšu ministrs Oskars Spurdziņš norādīja, ka budžeta deficīta samazināšanos būtiski ietekmējusi veiksmīgā nodokļu iekasēšana — pērn nodokļos iekasēts vidēji par 30% vairāk nekā 2003.gadā. "Budžeta deficīta samazināšanās, no vienas puses, parāda to, ka tiek īstenota laba finanšu disciplīna, bet, no otras puses, ka strauji attīstās Latvijas ekonomika — IK ir pieaudzis straujāk, nekā tika prognozēts," skaidro Nord/LB Latvija makroekonomiskās analīzes grupas vadītājs Vadims Titarenko.
	Taču tik straujas ekonomikas izaugsmes apstākļos (9,1% IK pieaugums trešajā ceturksnī) budžeta deficīts varētu būt līdz pat 2% no IK. "Dažiem procentpunktiem nav tik izšķirošas nozīmes. Svarīgāk, kā notiek naudas izmantošana," uzsver Latvijas Unibankas Tirgus un nozaru analīzes nodaļas vadītājs Andris Vilks. Pēc ekonomista domām, šajā ziņā mēs atkal atpaliekam no igauņiem. "Viņu attīstība ir tikai nedaudz lēnāka nekā mūsējā, taču viņi spējuši būtiski celt ierēdņu algas, sakārtojuši veselības aprūpes sistēmu, turklāt viņi jau kuro gadu darbojas ar budžeta pārpalikumu. Ja ir budžeta deficīts, tad jāzina, ko mēs no tā iegūstam," norāda A.Vilks.
	Finanšu ministrs paziņojis, ka bezdeficīta budžetu Latvijā tuvāko triju gadu laikā sasniegt neizdosies. Latvijas kopbudžeta fiskālais deficīts 2003.gadā bija 1,8%, bet pirms tam vairāku gadu garumā nenokritās zem 2%.
	Viens no svarīgākajiem FM plāniem šim gadam ir inflācijas apkarošana, ko varētu panākt, ierobežojot kreditēšanu. O.Spurdziņš pieļāva, ka viens no instrumentiem kredītņemšanas apetītes mazināšanai varētu būt nodokļa ieviešana kredītiem, un patlaban tiekot "pētīts Īrijas piemērs". Ekonomisti pret šo ideju jau iepriekš izteikušies skeptiski. Elektroniskās deklarēšanas sistēmas ieviešana un stingrās uzskaites pavadzīmju sistēmas reorganizēšana ir vēl divi FM izvirzītie mērķi 2005.gadam, kas varētu uzlabot uzņēmējdarbības vidi Latvijā.

Lavents pēdējā vārdā pārmet viņa tiesāšanas tēriņus Līga Strazda,  Diena  01/21/05     Bankrotējušās Bankas Baltija (BB) bijušais uzraudzības padomes priekšsēdis Aleksandrs Lavents savā pēdējā vārdā ceturtdien tiesā tāpat kā pirms četriem gadiem apgalvoja, ka nav izdarījis noziegumus, "par ko mani apsūdz prokurors Juris Pēda". Savu vainu neatzina arī pārējie divi tiesājamie — bijušais bankas prezidents Tālis Freimanis un biroja L&A vadītājs Alvis Līdums. Uzklausījis apsūdzētos, tiesnesis paziņoja, ka spriedumu krimināllietā pasludinās ne agrāk kā 7.martā. Tad arī taps zināms, vai tiks apmierināta civilprasība, kurā Latvenergo prasa piedzīt 8 miljonus, Latvijas kuģniecība 24 miljonus latu un likvidējamā BB — ap 26,7 miljonus latu.
	Nepieminēdams BB noguldītājiem nodarītos zaudējumus, A.Lavents, ko apsūdz par ļaunprātīgu bankas novešanu līdz bankrotam, kaitniecību un citiem noziegumiem, pārmeta, ka desmit gados, kamēr noticis tiesas process, tā nodrošināšanai esot tērēta valsts nauda un simtiem cilvēku atrauti no darba, lai liecinātu. "Kas par to atbildēs?" jautāja eksbanķieris. Diena jau rakstījusi, ka BB bankrota rezultātā tika zaudēti ap 200 miljoniem latu.
	Gandrīz puse no zaudējumiem ir nodarīti privātpersonām, kas, uzticoties BB, bankrotā zaudēja savus ietaupījumus. 
	Ja tiesa lietai pievienoto civilprasību neizskatīs, bet tiesājamos atzīs par vainīgiem, likums ļauj ikvienam noguldītājam — juridiskajām un fiziskajām personām — vērsties tiesā ar atsevišķu prasību par zaudētās naudas piedziņu. Likvidējamās BB biroja vadītājs Gunārs Perlbahs Dienai ceturtdien teica, ka vēl neesot izlēmis, vai to darīs. Naudas piedziņas prasītājam jāiemaksā tiesā 5—10% no atgūstamās summas un BB gadījumā tas esot ļoti daudz (1,3 miljonu latu). Tāpēc G.Perlbaham esot jāizlemj, vai tas būs saprātīgs ieguldījums, jo cerības uz naudas atguvi no tiesājamajiem esot mazas. Arī BB kreditoru apvienības valdes locekle Lilija Kutina Dienai teica, ka apvienība nesniegs civilprasību tiesā par naudas piedziņu no tiesājamajiem BB vadītājiem. Viņa uzskata, ka nauda viņiem būtu jāizmaksā Latvijas Bankai (LB). "Mēs pētīsim Stokholmas lietas materiālus, varbūt varēsim atrast kādu punktu, uz kura pamata pierādīt, ka Latvijas Banka zināja par slikto finansiālo stāvokli," sacīja noguldītāja. Viņa pati BB pazaudējusi lielu naudas summu, taču arī privāti negrasās tiesāties. Taču LB jau iepriekš Dienai ir paudusi, ka mēģinājums piespiest LB izmaksāt naudu bankrotējušo komercbanku kreditoriem radītu bīstamu precedentu, kas grautu naudas sistēmu Latvijā.

Kalvītis: Nākamajos gados būtiska prioritāte būs dzīves līmeņa paaugstināšana LETA  01/21/05     Latvijai nākamajos 13-15 gados būtiska prioritāte būs iedzīvotāju dzīves līmeņa paaugstināšana, piektdien intervijā Latvijas Radio atzina Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP). 
	Viņš norādīja, ka valsts, iestājoties Eiropas Savienībā (ES) un NATO, ir sasniegusi divus lielos ārpolitikas mērķus - drošību un neatgriezenisku neatkarību. Tomēr iedzīvotāji arī vēlējušies, lai Latvija būtu labklājības valsts. 
	Nākamajos 13 gados akcents tikšot likts uz dzīves līmeņa paaugstināšanu, lai iedzīvotāji justos īsti piederīgi ES saimei, solīja premjers. "Tā milzīgā atšķirība, kas patlaban valda starp Austrumeiropu un Rietumeiropu, ir jāizlīdzina īsākajā laikā," uzsvēra valdības vadītājs, solot, ka pie šī jautājuma strādās valdība, domājot par investīcijām un ekonomikas attīstību. 
	Kalvītis arī norādīja, ka jau iepriekš vairākās valdībās ir apstiprināti dažādi attīstības plāni, tomēr tie būtu jāpārvērtē, jo situācija mainās strauji. 
	Runājot par pensijām, premjers norādīja, ka valdība kopā ar Latvijas Pensionāru federāciju strādā pie tā, lai nākamgad mazo pensiju saņēmējiem papildus indeksācijai varētu piešķirt piemaksu. 
	Pērn pensijas pēc indeksācijas vidēji esot palielinājušās par 10%, arī šogad un nākamgad varētu būt līdzīga situācija. 

Kalvītis vilinās Bilu Geitsu investēt Latvijā
LETA  01/24/05     Iecerēts, ka februāra sākumā, Prāgā, Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) tiksies ar "Microsoft" dibinātāju Bilu Geitsu, lai vienotos par turpmāko sadarbību, tai skaitā iespējamu "Microsoft" ražotņu atklāšanu mūsu valstī. 
	Premjera padomnieks ekonomikas jautājumos Aigars Štokenbergs aģentūru LETA informēja, ka Latvija piedāvās sadarbību datorpirātisma apkarošanā, stigrāk kontrolējot programmatūras izmantošanu ne tikai valsts un pašvaldību, bet arī privātajā sektorā. 
	Savukārt no "Microsoft" mūsu valsts vēlētos sagaidīt atbalstu izglītības programmu realizācijā un jomās, kur nepieciešama piekļuve "Microsoft" programmu kodiem. Tāpat premjers runās par iespējām Latvijā atvērt kādu "Microsoft" ražotni. 
	25.janvārī, valdība izskatīs līguma projektu ar "Microsoft" par informācijas tehnoloģiju izmantošanā Latvijas publiskajā sektorā. Kā norādīja Štokenbergs, šis līgums ir drīzāk deklaratīvs nevis ekonomisks, tomēr tas ir vērsts uz sadarbību ar pasaules lielāko programmatūras ražotāju. 
	Kalvītis ar Geitsu varētu tikties 2.februārī, "Microsoft" dibinātāja vizītes laikā Prāgā.

Bizness internetā kļūst ienesīgāks 
Pēteris Strautiņš,  Diena  01/25/05     Divas no lielākajām interneta kompānijām - Yahoo! un EBay pērn sasniegušas ievērojamu apgrozījuma un peļņas pieaugumu, apstiprinot, ka vismaz atsevišķas kompānijas šajā biznesā spēj nopelnīt vērā ņemamas naudas summas. Taču tirgū valda bažas, vai potenciālais pieprasījums ir pietiekami liels, lai nodrošinātu tikpat strauju izaugsmi arī nākotnē.
	Vislielāko peļņu šajā nozarē jau tradicionāli gūst EBay, pērn nopelnot 778,2 miljonus dolāru, kas ir par 76% vairāk nekā 2003.gadā, ziņo LETA. Kompānijas apgrozījums sasniedza 3,27 miljardus dolāru. EBay ir lielākā interneta izsole, kurā var iegādāties galvenokārt dažādas lietotas preces un kolekcijas priekšmetus. Šī kompānija interneta biznesā ir unikāla ar to, ka tai izdevies sasniegt stabilas konkurētspējas priekšrocības. 
	Jo vairāk pircēju apmeklē tās mājaslapu, jo vairāk tas pamudina pārdevējus tur ievietot savas preces, kas atkal pievilina jaunus pircējus. Līdz ar to atņemt šai kompānijai tās vadošo lomu ir gandrīz neiespējami. Daudz grūtāk noturēt vadošo lomu ir kompānijām, kuru galvenais klientu pievilinātājs ir labas informācijas meklēšanas iespējas.
	Tomēr arī viena no galvenajām šī biznesa virziena pārstāvēm - kompānija Yahoo! - pērn strauji palielināja savus ienākumus līdz 526 miljoniem dolāru pirms ārkārtas posteņiem, salīdzinājumā ar 238 miljoniem gadu iepriekš. Turklāt tā guva arī 185 miljonus dolāru no veiksmīgas Google akciju pārdošanas, ziņo The Economist. Tās peļņu no pamatdarbības veicināja ienākumu pieaugums no reklāmas tās informācijas meklēšanas serverī. Pērn kompānijas apgrozījums bija 3,575 miljardi dolāru jeb par 120% vairāk nekā 2003.gadā. 
	Par spīti ļoti labajiem EBay rādītājiem, tās akcijas cena pēc rezultātu paziņošanas kritās par 18 procentiem, samazinot tirgus kapitalizāciju par 12 miljardiem dolāru, raksta Financial Times. Pagātnē pieaugums bija straujāks un analītiķi saskata pazīmes, ka kompānija tuvojas briedumam. Visizteiktāk tas izpaužas kompānijas galvenajos tirgos - ASV un Vācijā. ASV tās pārdošanas pieaugums gada pēdējā ceturksnī saruka līdz 24% pret iepriekšējo gadu, pretstatā 29% iepriekšējā ceturksnī, kas rada bažas, vai kompānija spēs uzturēt tās plānoto ilgtermiņa izaugsmes tempu - virs 20% gadā. Pieaugums ārpus ASV bija iespaidīgāks, taču arī saruka straujāk - no 82% līdz 64%. Viens no šīs kompānijas darbības apbrīnojamākajiem aspektiem ir bijušas tās fantastiskās bruto maržas - virs 80%, jo kompānijai nav jāveido preču uzkrājumi, tā tikai iekasē komisiju no darījumiem tās serverī. Arī bruto maržas, kaut arī nedaudz, tomēr ir sarukušas, jo EBay ir sācis dārgas televīzijas reklāmas kampaņas. Turklāt akcionāri bažījas, ka izaugsmes tempa uzturēšanai kompānija varētu iztērēt lielus līdzekļus, mazinot peļņas pieaugumu. Tikai ekspansijai Ķīnā vien EBay nākamgad plāno tērēt 100 miljonus dolāru. 
	Reklāma nav vienīgais veids, kā EBay piesaista sabiedrības uzmanību. Tā arī gūst no bezmaksas publicitātes ik reizi, kad tās serverī kāds izsaka kādu dīvainu piedāvājumu. Tā pagājušajā nedēļā kāds amerikānis izsolīja reklāmas vietu uz savas pieres, par ko kāds samaksāja 30 000 dolāru. Idejas autors saka, ka nauda viņam esot bijusi nepieciešama mācībām. Arī Yahoo! popularitāti dažkārt vairo ļoti savdabīgi notikumi. Tā kādai pērnā gada nogalē dzimušai meitenei tās vecāki no Rumānijas deva vārdu Jahū, jo viņi bija iepazinušies ar šī servera palīdzību.

Valdība stāsies īpašās attiecībās ar Microsoft
Elīna Lidere,  NRA  01/26/05     Bez īpašas sabiedriskas apspriešanas valdība vakar nolēmusi slēgt līgumu ar Microsoft par kompānijas informācijas tehnoloģiju (IT) izmantošanu valsts sektorā. Turklāt par šo līgumu pat lielai daļai nozares speciālistu vispār praktiski nav informācijas.
	Neatkarīgajai vakar neizdevās atrast praktiski nevienu IT nozares pārstāvi, kas zinātu, kas īsti šajā valdības līguma projektā ar Microsoft ir ietverts. Tas radījis bažas par iespējamo Microsoft tehnoloģiju īpašo atbalstu un arī neizpratni par to, ka šāda svarīga lēmuma pieņemšanā nav iesaistītas sabiedriskās organizācijas.
	Paredzēts, ka premjers Aigars Kalvītis (Tautas partija) un Microsoft vadītājs Bils Geitss līgumu parakstīs 2. februārī Čehijas galvaspilsētā Prāgā. Tikšanās laikā tikšot pārrunāta arī iespēja piesaistīt Microsoft investīcijas Latvijai, arī atklāt mūsu valstīMicrosoft ražotnes. 
	Cik var spriest pēc Microsoft piesūtītās informācijas preses relīzē un ziņu aģentūras LETA atreferējumiem par valdības sēdi, pamatā šī vienošanās ietver sadarbību gan izglītošanas jomā, gan arī tehnikas nodrošināšanā. Kā norāda Microsoft, Latvijas valdība uzņemas aizsargāt intelektuālā īpašuma tiesības un veicināt to ievērošanu, kā arī apņemas efektīvi pielietot attiecīgos normatīvos aktus. Līgums arī paredzot, ka valsts gādās par pārvaldes struktūrās izmantotās programmatūras likumdošanai atbilstošu licenzēšanu. Savukārt Microsoft piekrīt valdībai nodrošināt pieeju svarīgāko Microsoft operētājsistēmu izejas kodiem, kas līdz šim bijuši pieejami tikai ļoti šauram sadarbības partneru lokam un tiek uzskatīti par kompānijas stratēģisko aktīvu.
	Valdības sēdē uzsvērts, ka līgums neesot ekskluzīvs un neliedzot Latvijai jebkurā laikā slēgt līdzīgas vienošanās arī ar citām kompānijām, – ziņo LETA. Tiesa gan, kad Neatkarīgā aptaujāja citas IT kompānijas par šo līgumu ar Microsoft, neviena no aptaujātajām (piemēram, IBM, Oracle) nemaz nezināja, kas šajā līgumā ir.
	Latvijas Informācijas tehnoloģiju un telekomunikāciju asociācijas (LITTA) viceprezidents Andris Anspoks stāstīja, ka šis līgums esot tipveida un mūsu kaimiņvalstis tādus jau esot noslēgušas. Tas neesot ekskluzīvs un neuzliekot par pienākumu izmantot Microsoft programmatūru. 
	A. Anspoks teica, ka viņš šo līgumu esot izskatījis un tur nekā tāda, par ko būtu jāuztraucas, neesot atradis. Šis līgums asociācijā neesot apspriests. Savukārt kompānijas IT Alise mārketinga direktors Jurģis Ķiršakmens uzskata, ka šāds līgums var ietekmēt visu sabiedrību, tāpēc šāda publiska apspriešana būtu bijusi vajadzīga. Tas arī kliedētu bažas par to, ka valsts tādējādi varētu vienoties par īpašu atbalstu Microsoft risinājumiem. 
	J. Ķiršakmens teica, ka reizēm kompānijas mēdzot slēgt jumta līgumus, kas paredz vienošanos, ka konkrētajai valsts iestādei tiks piedāvāti risinājumi par izdevīgākām cenām, gan neparedzot, ka iestādei tie būtu jāpērk. Īsumā par biznesu
Rolands Pētersons,  NRA  01/26/05     Ventspilnieki neesot gatavi Krievijai pārdot Ventspils naftas akciju kontrolpaketi. Lai gan Krievijas amatpersonas (piemēram, naftas cauruļvadu monopola Transņeftj viceprezidents Sergejs Grigorjevs un vēstnieks Viktors Kaļužnijs – red.) ir izteikušās, ka Krievijas puse piekritīs tikai a/s Ventspils nafta (VN) kontrolpaketes iegādei, uzņēmuma lielākais privātais akcionārs Latvijas naftas tranzīts (LNT) vēlas pārdot tikai pusi biznesa. Tā intervijā laikrakstam Biznes&Baltija teicis LNT valdes priekšsēdētājs Mamerts Vaivads. Kā noprotams no M. Vaivada intervijas, 50% VN akciju krievu puse varētu iegūt, sasummējot gan valstij piederošās akcijas, gan VN privāto īpašnieku pārdotās. Viņš arī norādīja, ka valsts šajā gadījumā konkrētam pircējam varētu pārdot tikai 26% VN akciju, nevis 38%, kas tai formāli pieder, jo iepriekš apstiprinātie VN privatizācijas noteikumi paredz, ka 7% akciju jāpārdod izsolē starptautiskajā tirgū, bet 5% – Rīgas Fondu biržā.LETA  01/25/05     Kalvītis un Kariņš vienojas kopīgā dziesmā. Likumprojektam par privatizācijas procesu pabeigšanu Saeimā ir jābūt pieņemtam līdz Lieldienām, vakar vienojušies Ministru prezidents Aigars Kalvītis (Tautas partija) un ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (Jaunais laiks). Kā informēja ministra padomniece Ieva Zīberga, premjeram nav bijuši būtiski iebildumi pret Ekonomikas ministrijas (EM) izstrādāto rīcības plānu valdības deklarācijā iecerēto darbību izpildei. EM uzdots veikt atsevišķus precizējumus, kas šās nedēļas laikā arī tiks izdarīts. Tikšanās laikā K. Kariņš uzsvēra nepieciešamību turpināt darbu elektrības tirgus liberalizācijā. Plānots izstrādāt likumprojektus Elektroenerģijas tirgus likums un Grozījumi Enerģētikas likumā, kā arī nodrošināt pārvades sistēmas operatora kā patstāvīgas juridiskas personas darbības sākšanu.
Visizplatītākā banknote Latvijā – 20 latiDELFI  01/26/05     Apgrozībā esošās skaidrās naudas daudzums Latvijā pēdējā gada laikā pieaudzis par 6,6% un šī gada janvārī sasniedzis 727,4 miljonus latu, no tiem visizplatītākie ir 20 latu naudas zīmes, portālu “Delfi” informēja Latvijas Banka. 
	Papīra naudas zīmes veido 692,4 miljonus latu jeb 95,2% no apgrozībā esošā naudas daudzuma. No visu papīra naudas zīmju kopsummas piecu latu papīra naudas zīmes veido 7,6%, desmit latu zīmes – 10,2%, divdesmit latu zīmes – 36%, piecdesmit latu zīmes – 6,4%, 100 latu zīmes – 21.3%, 500 latu zīmes – 18,5%. 
No monētu kopsummas divu latu monētas veido 18,8%, viena lata monētas – 41,4%, piecdesmit santīmu monētas – 15%, divdesmit santīmu monētas – 8%. 
	Pēc skaita visvairāk apgrozībā ir 20 latu banknotes – 12,5 miljoni. Apgrozībā visvairāk ir maza nomināla monētas - viena un divu santīmu monētas pēc skaita apgrozībā ir attiecīgi 96,2 un 60 miljoni. 
Lai gan absolūtie skaitļi rāda būtisku skaidrās naudas apjoma apgrozībā pieaugumu, ko nosaka iekšzemes kopprodukta kāpums, Latvijas banka norāda, ka no 1997.gada ik gadu skaidrās naudas pieaugums ir lēnāks nekā pārējās apritē esošās naudas sastāvdaļas - noguldījumu - kāpums. 
	Skaidrās naudas īpatsvars visā Latvijas naudā kopš 1996.gada sarūcis divas reizes - no 42% līdz 22% pērnā gada nogalē. To nosaka galvenokārt banku sistēmas attīstība, kā arī pāreja uz plašāku elektronisko maksāšanas līdzekļu lietošanu. 
	Latvijas banka norāda, ka ekonomiski attīstītākajās valstīs ar stabilāku un plašāku banku sektoru skaidras naudas daļa samazinās. Tādēļ banka arī turpmāk sagaida skaidrās naudas apjoma pieaugumu absolūtajos skaitļos, bet tās īpatsvara samazinājumu kopējā naudas daudzumā, pakāpeniski tuvinoties šī rādītāja līmenim eirozonā, kas jau vairākus gadus ir apmēram 7% no visas naudas. 

Rīgas celtniecībā...

Apspriež Nacionālo bibliotēku
Līvija Dūmiņa,  01/20/05      LNB projekta UNESCO Starptautiskās ekspertu padomes sanāksme. Divas dienas – šodien un rīt – Rīgā, viesnīcas Gūtenbergs konferenču zālē, notiek LNB projekta UNESCO Starptautiskās ekspertu padomes (SEP) 4. sanāksme, ko atklāja kultūras ministre Helēna Demakova. 
	Darba kārtībā vairākas tēmas – pašreizējās projekta situācijas izklāsts un tālākā virzība, LNB Atbalsta fonda aktivitātes, projekta IKT infrastruktūras analīze un diskusija par sponsoru piesaistīšanu ārzemēs. Rīt tiks aplūkota pāreja no skicēm pie tehniskā projekta – bibliotēkas un bibliotekāru loma un pienākumi, kā arī apzināti bibliotēkas krājumi un informācijas resursi jaunajā LNB un noteikti nākamie UNESCO ekspertu padomes darbības soļi.
	1999. gada 17. novembrī UNESCO 30. Ģenerālā asambleja pieņēma rezolūciju Latvijas Nacionālās bibliotēkas būvniecības atbalstam. Tā paša gada decembrī Parīzē notikušajā UNESCO pārstāvju sanāksmē tika pieņemts lēmums par īpašas Starptautiskas ekspertu padomes izveidi, un 2000. gadā tā tika nodibināta, lai sekmētu LNB projekta atpazīstamību pasaulē, sniegtu tam intelektuālu, tehnisku un finansiālu atbalstu, kā arī nodrošinātu profesionālu palīdzību tā īstenošanā.
Rīgas centra plāns — gailis uz drazu kaudzes
Jānis Vilnītis,   Latvijas Avīze  01/21/05     Pamanāmākā atšķirība starp plāna pirmo un otro redakciju ir logotips — bezveidīgās drazu kaudzes attēlu nomainījis bērnišķīgs, puķu podā iedēstīts gailis. Atšķirība plāna abu redakciju satura kvalitātē ir apmēram tāda pati," — tā pēc iepazīšanās ar Rīgas domes speciālistu izstrādātā Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības plāna (RVCSAP) saturu raksta RTU arhitektūras vēstures un kultūras pieminekļu restaurācijas profesora grupas vadītājs, LZA akadēmiķis, Dr. habil. arch. Jānis Krastiņš. 
	Rīgas vēsturiskā centra saglabāšana nu jau vairs nav tikai mūsu pašu rūpe. Pēc tam, kad tas ir iekļauts arī UNESCO pasaules kultūras mantojuma sarakstā, par to savu uzmanību izrāda arī ārzemju speciālisti. 
Lai arī iekļaušana šajā sarakstā negarantē uzreiz lielu investīciju pieplūšanu, tas tomēr veicina tūristu pieplūdumu mūsu galvaspilsētai. Tāpēc katram solim, kas tiek sperts šajā zonā, būtu jāvelta papildu uzmanība. Tā tas bija domāts, pieņemot likumu par vēsturiskā centra saglabāšanu, un RVCSAP ir domāts kā šī likuma sastāvdaļa, pēc kura būtu jāvadās visiem šajā rajonā būvētgribētājiem. 
	Diemžēl Rīgas domes izstrādātais RVCSAP par to neliecina. Tas vairāk šķiet kaut kādu ideju un gudru frāžu savārstījums. Pie šāda viedokļa nonākuši ne viens vien speciālists, kurš ar šo plānu iepazinies rūpīgāk. 
Kā norāda J. Krastiņš, tad plāns ir pilns ar valodnieciskām kļūdām, kā arī jēdzieniskām nesaistēm un pretrunām skaidrojumos. Tāpat tajā ir vēsturiskas apbūves skaidrojumu nepilnības un rupjas kļūdas (visu uzskaitījumu šajā rakstā nekādi nebūs iespējams iekļaut). Līdzīgās domās ir arī arhitekti un celtnieki, kā arī atsevišķas Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas (VKPAI) amatpersonas. 
	Šķiet, plāna veidošanā būs pieaicināti ārzemju speciālisti (kā tas mūsu valstī bieži pieredzēts), kas ne tikai nav redzējuši pašu Rīgu, bet arī nepārvalda latviešu valodu. Jo kā gan lai izskaidro lielo daudzumu valodniecisko un gramatikas kļūdu, kā arī paša plāna neizprotamos zīmējumus. 
Vēl pirms iepazīšanās ar speciālistu viedokļiem manu uzmanību piesaistīja fakts, ka plānā iezīmētās apbūves līnijas un krāsojuma apzīmējumi nav īsti izprotami — ja laukumu apbūves iespējamība vēl būtu apspriežama, tad kā lai izskaidro faktu, ka laukumi iezīmēti arī tur, kur nu jau kādu laiku paceļas jaunuzceltas ēkas. Vienīgi ar to, ka Rīgas domes speciālisti iespējams jau tuvākajā laikā iecerējuši, piemēram, nojaukt vidusdaļu veikalam "Stockmann" un jaunās monstrīgās "Citadeles" vietā apspriest kāda cita objekta būvniecību. 
	Speciālisti norādīja arī uz vairākām citām neprecizitātēm, kas nākotnē varētu izraisīt tikai tiesāšanos un strīdus. Tā kāds Baznīcas ielas iekšpagalms plānā iezīmēts kā neapbūvējams laukums, taču jau šobrīd šajā vietā paredzētajai ēkai Rīgas domē jau izsniegtas visas nepieciešamās atļaujas. Nākotnē tas jau varētu nozīmēt, ka arī citi gribēs apbūvēt "neapbūvējamās" vietas, jo, redz, vienam tas jau ir atļauts. 
	Šādu plānu zīmēšana būtu vēl izskaidrojama, ja Rīgas centrs būtu tik milzīgs, ka vienam cilvēkam to neizstaigāt. Tad varētu teikt, ka zīmētāji nav spējuši saskaņot apbūvējamos laukumus ar cita stāva ierēdņiem. Taču Vecrīgas gadījumā (izstaigāt var pāris stundu laikā) tā ir vai nu pilnīgi apzināta vēlamā uzdošana par realitāti, vai apzināta ļaunprātība plāna nākotnei. A/S "RBS Skals" padomes priekšsēdētājs Andris Grasmanis to gan nosauca citādi: "Latviešu valodā to sauc par stulbumu." 
	Celtniekiem un arhitektiem, kas reizē pārstāv arī daļējas iespējamo investoru intereses, iebilst pret plānā paredzēto "sastingumu" esošajai apbūvei. 
	A. Grasmanis vēstulē VKPAI secina, ka "plāna apstiprināšana līdzšinējā redakcijā pārvērstu Rīgas vēsturisko centru par sastingušu muzejisku vidi, kurā apzīmējums "jauna arhitektūra" saistītos ar veiksmīgākiem un mazāk veiksmīgiem iepriekšējo gadsimtu arhitektūras paraugu pakaļdarinājumiem". Viņš arī uzskata, ka šāds plāns novedīs vienīgi pie nemitīgiem strīdiem un konfliktiem starp celtniekiem un pieminekļu aizsargātājiem. 
	Līdzīgās domās ir arī "Kalnozols un partneri" uzņēmuma grupas SIA "Ranka K" direktors Māris Jānis Oga. Viņš arī norāda: tā kā valsts un pašvaldība Vecrīgas zonā diezin vai būs lielākie būvniecības pasūtītāji, tad, ar plāna pašreizējo redakciju atgrūžot pārējos investorus, šis rajons var tikt padarīts par "izmirstošu un brūkošu zonu". 
	Daudzas no šīm replikām veltītas inspekcijai, taču arī VKPAI vadītājs Juris Dambis intervijā atzina, ka Vecrīga jāpadara par vecās un jaunās arhitektūras veiksmīgas saplūšanas piemēru, kā jau tas ir izdarīts ne vienā vien pasaules pilsētā. 
	Šķiet, ka plāna izstrādātāji vienkārši ir aizrāvušies ar dažādu specifisku terminu lietošanu, tāpēc tas arī radījis iespaidu, ka nekas cits kā viduslaiku apbūve šajā zonā nav iespējams. 
	Lielāku vai mazāku sajūsmu plāna analizētājiem izraisījusi 4. nodaļa, kurā norādīts, ka vēsturiskajā centrā "ielas fasāžu kompozīcijā aizliegts lietot stiklu, raibus, atstarojošus materiālus kā fasādes apdares materiālus…". SIA "Skonto Būve" valdes priekšsēdētājs Guntis Rāvis par šo tekstu izsakās mierīgi, iesakot vienīgi izņemt no šī teikuma vārdu "stikls". 
	Savukārt J. Krastiņš šo jautājumu apspriež jau rūpīgāk. Viņaprāt, šī sadaļa atspoguļo "trīskāršu profesionālo absurdu". Māksliniecisko kompozīciju nosaka nevis materiāls, bet forma, tāpat, ēku fasāžu kompozīcijas pati svarīgākā detaļa ir logi un tad jau iznāk, ka tiem būs jāpaliek "akliem". 
	Grūti izprotama vai līdz galam nepārdomāta ir arī sadaļa, kas paredz vecajās ēkās bez izmaiņām atstāt arī iekštelpas. Tas jau nozīmē, ka visās šīs milzīgās zonas ēkās, kurās vēl nav uzspēts pārbūvēt sanitāros mezglus, tas vairs nebūs iespējams. Tāpat daudzus uztraucis fakts, ka šādi aizliegumi var liegt mājās iebūvēt liftus. 
	Par to, ka šis plāns nav vajadzīgs tikai pilsētas vadības darbu atskaitei, liecina kaut vai neskaitāmie projekti, kas jau ir īstenoti šajā zonā (kaut "Triangula bastions", "Citadele", "Stockmann" un citi), gan tie, kas paldies Dievam un inspektoriem, iestrēga VKPAI. Daugavmala pretējā gadījumā jau sen būtu pārvērsta par "lielo Ķīnas mūri", Vecrīgas jumtus rotātu vēl baismīgāki veidojumi par "Stockmann" ventilācijas caruruļu galiem utt. 
	Apstādinot atsevišķus objektus, atzina J. Dambis, bijis jāsaskaras ne tikai ar atsevišķu augstu amatpersonu mēģinājumiem ietekmēt pieņemtā lēmuma pārskatīšanu, bet arī kukuļdošanas mēģinājumiem. Tāpēc plānā ir jābūt skaidri un precīzi definētam, ko drīkst un ko nedrīkst. Šābrīža redakcijā tas nav saprotams, bet tas jau pavērs ceļu nākotnē starp vēsturiski nozīmīgām ēkām vai pat to vietā pēkšņi uzbūvēt arī pilnīgi nepieņemamas ēkas. 
	Tas, ka domes amatpersonas plāno atstāt sev iespēju ietekmēt nākotnē paredzēto ēku būvniecību, atklājas plāna 2. nodaļā starp "definīcijas un jēdzienu skaidrojumiem". 2.27 punkts noteic: "Nosacījumi Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un attīstības plāna izpratnē ir noteikumi, kuru ievērošanā var tikt pieļautas atkāpes, tās izvērtējot un pārbaudot ar detālo plānojumu vai būvprojektu. Strīdus situācijās atkāpes izskata Pilsētas attīstības departaments, ņemot vērā tā Pilsētbūvniecības padomes rekomendācijas." 
	Interesanti, ka šis teksts ir iekļauts jēdzienu skaidrojumu sadaļā, un, kā atklāja J. Dambis, tas nav darīts velti. Šāda punkta atstāšana pašreizējā redakcijā ļautu pilsētas varas vīriem (šobrīd tie būtu Pilsētas attīstības departamenta direktors Vilnis Štrams un Rīgas domes Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētājs Andris Ameriks) nākotnē brīvas rokas "atkāpju" noteikšanā. 
	Ieteikumi un atzinumi par Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanu un attīstību atbildīgajām institūcijām jāiesniedz šonedēļ, lai ļautu Rīgas domes deputātiem šo jautājumu jau skatīt savās sēdēs. Iespējams, deputāti vēl pirms pašvaldību vēlēšanām gribētu savu "labo darbu sarakstā" iekļaut arī šī jautājuma pieņemšanu. Taču, tikpat labi, tas tiek darīts steigā, nevis lai pasargātu vēsturisko centru no nepārdomātas apbūves, bet lai paspētu iestrādāt tādus punktus, kas ļautu apbūvi viņiem vien zināmās vietās. 
	Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kamera, kas apvieno vairāk nekā 1000 uzņēmumu, no kuriem ap 700 atrodas Rīgā, savā vēstulē VKPAI pauž viedokli, ka šādā redakcijā šis plāns nav apstiprināms. Līdzīgās domās ir pārējie analizētāji. J. Krastiņš savās pārdomās ir kategoriskāks. Viņaprāt, ja plāns domāts, lai "nodrošinātu pasaules kultūras mantojuma saglabāšanu, tad šim nolūkam RVCSAP ir bīstams un tāpēc nepieņemams". 
	J. Dambis sarunās atzina, ka inspekcija ir nonākusi ļoti grūtas dilemmas priekšā. No vienas puses, plānā ir ietvertas daudzas labas domas un tas Rīgas pilsētai ir nepieciešams, taču tajā pašā laikā tajā ir tik daudz nejēdzību, ka tas būtu jāpārstrādā. Šķiet, ka tā apstiprināšana ar iebildēm arī nebūs labākais risinājums, jo, kā norādīja J. Krastiņš, "visu šo kļūdu analīze aizņemtu ne mazāku apjomu kā pašreizējo RVCSAP tekstu apjoms, tāpēc tas ir bezjēdzīgs darbs — tikpat bezjēdzīgs, cik, spriežot pēc pašreizējā rezultāta, līdzšinējais darbs pie RVCSAP izstrādāšanas". 

Vecrīgas eiroremonts    
Arno Jundze,  NRA  01/22/05     Nesen gadījās pārlasīt kādu sensenu Veras Kacenas rakstu, kas pirms apmēram pusgadsimta publicēts laikrakstā Literatūra un Māksla. Autore toreiz vērsās pret plāniem būvēt Pļaviņu hidroelektrostaciju tādā veidā, kādā tā vēlāk tika uzcelta. Alternatīvais variants ar nedaudz mazāku spēkstaciju un apvedkanālu būtu ļāvis saglabāt gan Kokneses pilsdrupas, gan Staburagu. Citā kontekstā rakstītās rindas negaidīti sasaucas ar mūsdienām, jo Rīgas vēsturiskā centra (RVC) saglabāšanas un attīstības padome nolēmusi atstāt spēkā lēmumu par universālveikala Centrs pārbūves plāniem, kas paredz ievērojamas pārmaiņas Vecrīgas sejā. 
	Nav šaubu, ka pretruna starp vēsturiskās vides saglabāšanu un laikmeta izvirzītajām prasībām pastāvēs vienmēr. Tas ir gluži dabiski, ka SIA Linstow vēlas celt un paplašināties. Akmens drīzāk metams RVC ekspertu dārziņā, jo bažas rada apstāklis, ko lieliski formulējusi jau pieminētā V. Kacena – vai tikuši izvērtēti visi par un pret būvniecības jautājumā. Protams, atbaidošais kvartāls ar bumbu patvertni un būceņiem, kur padomju laikos tirgoja gumijas zābakus un tualetes papīru, ir svešķermenis, tomēr negribētos, lai RVC sargātāji strēbtu karstu, bet Vecrīgas sejā parādītos Triangula bastionam līdzīga kārpa. 
	Nevēlos arī biedēt lasītājus ar prātojumiem – iedomājieties, ka universālveikalam Centrs blakus varētu tikt uzbūvēta Olimpija vai Mols, tomēr veids, kā kvartāla rekonstrukcija tiek pasniegta, to nepārprotami atgādina: šeit tapšot daudzfunkcionāls tirdzniecības, restorānu, sporta, atpūtas, kultūras, biroju un dzīvokļu komplekss. Vai gan jāpiebilst, tas būtiski palielinās cilvēku plūsmu un visu, kas ar to saistīts, bet Vecrīga nav piepūšams gumijas pūslis un to nevajadzētu padarīt par bezmaksas pielikumu labam iepirkšanās centram. 
	Centra pārbūves projekta sakarā pagaidām nav arī dzirdēts motivēts skaidrojums par to, kā jaunais daudzfunkcionālais objekts ietekmēs transporta kustību Aspazijas un Basteja bulvārī. Jau tagad ir jābūt zem laimes zvaigznes dzimušam, lai dienas laikā tur varētu novietot savu auto. Kas notiks, kad rīdzinieki un pilsētas viesi plūdīs uz jauno Centru iepirkties vai pasēdēt kādā no solītajiem krodziņiem? Iebilst pret attīstības plānu
Sandris Vanzovičs,  NRA  01/26/05     Pilsētplānotāji un vides aizstāvji – uz kara takas.
	Rīgas domes Vides departaments (VD) nav mierā ar zaļo teritoriju apdraudējumu, ko paredz jaunais pilsētas attīstības plāns 2006.–2018. gadam.
	Jaunais teritorijas plānojums paredz plašas, līdz šim sabiedrībai pieejamas meža zemju teritorijas transformēt apbūvei, informē VD speciālisti. Kā īpaši satraucoša vērtējama plānā pieļautā unikālā Piejūras dabas parka apbūve Daugavgrīvā, norādīja VD Pilsētvides pārvaldes vadītāja Arta Dubava.
	Par vienu no attīstības plāna sāpju bērniem zaļie uzskata Rīgas ostu, kuras teritorija plānojumā ir ievērojami palielināta. Piemēram, ostai nodots Mangaļsalas piejūras dabas parks, tāpat brīvostas teritorijā ir iekļauta Kundziņsala, turklāt tā zonēta kā ražošanas un rūpniecības objektu iespējamā atrašanās vieta, taču Kundziņsalas iedzīvotāju turpmākais liktenis ne ar vārdu nav pieminēts. Turklāt joprojām nav apstiprināts jaunais brīvostas attīstības plāns, tāpēc informācija par ostas attīstību ir skopa un nākotnes ieceres – neskaidras.
	Rīgas domes Pilsētas attīstības departamenta Pilsētplānošanas pārvaldes priekšnieks Pēteris Strancis skaidroja, ka Mangaļsala šajā attīstības plānā iekļauta brīvostas teritorijā, jo pašlaik tiek prātots, kā līdz ostas objektiem pievilkt dzelzceļa infrastruktūru. Līdz plānojuma otrās redakcijas izstrādei šim jautājumam paredzēts pievērsties ļoti nopietni, jo par to savs skatījums ir gan a/s Latvijas dzelzceļš, gan ostai, gan departamentam. Kā plusu P. Strancis vērtēja to, ka osta ir apņēmusies minēto parku arī uzturēt. "Lai gan tajā ir skaista daba un staltas priedes, kopumā parks pašlaik ir visai nolaists," atzīmēja P. Strancis. Viņš piekrita, ka brīvostas attīstības plāna jautājums ir visai neskaidrs, jo šis plāns veidots atbilstoši likumam par ostām un vairāk atgādina attīstības programmu, nevis plānojumu.
	Jaunajā pilsētas attīstības plānā arī noteikts, ka blīvu apbūvētās teritorijas apstādījumu trūkumu kompensēs, veidojot jaunas un plašas apstādījumu struktūras. VD direktors Askolds Kļaviņš niknojās, ka tikai vārdos plānotāji sola zaļo teritoriju nesamazināšanu, taču plānā redzams, ka to kļūs mazāk.
	Rīgā ir aptuveni 4000 hektāri pašvaldības meža un daļa no tiem plānota kā "apstādījumu un rekreācijas teritorijas ar apbūvi". Šīs teritorijas plānojuma kartē iekrāsotas gaiši zaļā krāsā. Piemēram, arī daļa no Uzvaras parka iezīmēta kā šāda teritorija. Kā norādīja A. Dubava, plānā pilnībā likvidēts dabas pamatnes jēdziens.
	Pilsētas attīstības departamenta direktors Vilnis Štrams skaidroja, ka šis teritorijas zonējums vēl nebūt nenozīmē apbūvi tās tradicionālajā izpratnē, bet gan izslēdz dažādas plānojuma interpretācijas. Vadoties pēc spēkā esošā attīstības plāna, arī dabas pamatnes zonā esošais Brīvdabas muzejs varētu saņemt atļauju jauna ekspozīcijas objekta izvietošanai tikai saskaņā ar apbūves noteikumiem.
	P. Strancis klāstīja, ka daļa no Uzvaras parka plānā iekrāsota gaiši zaļā krāsā, jo plāna tapšanas brīdī vēl nebija skaidrs, vai tajā nenolems būvēt koncertzāli vai Laikmetīgās mākslas muzeju. Viņaprāt, skats uz piecstāvu namiem A. Grīna bulvārī ir nepievilcīgs, tāpēc sabiedriskas nozīmes objekts Uzvaras parka malā šim rajonam piesaistītu papildu uzmanību. Turklāt pieļauts, ka var apbūvēt mazāk par trešdaļu no parka, un šis zonējums paredz, ka maksimālā apbūves intensitāte ir 25 procenti no visas gaiši zaļā krāsā atzīmētās platības. Taču par parka iespējamo apbūvi vēl notiks diskusijas, teica P. Strancis. 
	Vēl zaļie iebilst pret plānā paredzēto apbūvi Bolderājas kāpā, kas apdraud unikālā dabas pieminekļa pastāvēšanu. Pilsētplānošanas pārvaldes priekšniekam šī iebilduma būtība nebija īsti izprotama: te atradusies bijusī armijas teritorija, turklāt pati kāpa vētras laikā gandrīz noskalota. 

Lai papīrs porcelānu nesaplēš 
Anda Kļaviņa,  Diena  01/26/05     Pārdaugavā taps moderns četru valsts muzeju krātuvju komplekss.
	Tas būs Ziemeļeiropas līmeņa notikums, ar pamatotu aizrautību 2008.gadu iztēlojas Latvijas Vēstures muzeja direktors Arnis Radiņš, kura vadītā muzeja milzīgais krājums pēc dažiem gadiem atradīsies modernā, speciāli tam būvētā glabātavā. Tuvējā Pārdaugavā — Pulka ielā topošais četru valsts muzeju krātuvju komplekss ir tik moderns un iespaidīgs, ka tam līdzīga nav nekur Ziemeļeiropā. 
	Tādējādi optimistiskajā versijā 2008.gads Latvijai sola nozīmīgas kultūras infrastruktūras ēkas un pat jaunas institūcijas: Nacionālo bibliotēku, Nacionālo koncertzāli, Laikmetīgās mākslas muzeju, Ārzemju mākslas muzeju Rīgas biržas namā, kā arī šo krātuvju kompleksu, kurā atradīsies Ārzemju mākslas muzeja, Valsts Mākslas muzeja, Latvijas Vēstures muzeja un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzeja lielais krājums. 	Muzejiem paveicās, ka trīs no viņiem atrodas Rīgas pilī un tai nepieciešama kapitāla restaurācija. Turklāt iecerēts, ka nākotnē pilī būs tikai divi iemītnieki — Valsts prezidentes birojs un Latvijas Vēstures muzejs. Tādēļ bija jāatrod risinājums, kur izvietot ĀMM un RTMM un to bagātīgos krājumus. ĀMM radās iespēja pārcelties uz Rīgas biržu pašā Vecrīgas sirdī, RTMM savukārt pieder nams Pils laukumā 2. Bet starptautiskie muzeju darbības standarti nosaka: ja muzejs atrodas vecpilsētā, tā krājumam jāatrodas ārpusē, lai visas telpas būtu pieejamas apmeklētājiem. 
	Rīgas pils reģenerācijas plāna īstenotāji — Valsts a/s Nekustamie īpašumi lēma, ka racionālāk būtu uzcelt jaunu ēku muzeju krājumu glabāšanai nevis piemērot kādas esošas telpas. "Arī mēs steidzām interesēties par iespējām iegūt glabātuvju telpas ārpus Vecrīgas. Jo tas ir grēks, ka pusi no izstāžu zāles Arsenāls telpām aizņem XX gadsimta otrās puses mākslas darbu glabātava," stāsta VMM direktore Māra Lāce, kura līdz ar krātuves pārcelšanu radīs telpas vēl 1000 m2 lielai izstāžu zālei. 
	Arī Rīgas pili apdzīvojošo muzeju vadītāji atzīst — nav morāli attaisnojami, ka tik lielā daļā pils skaisto telpu atrodas glabātavas. Turklāt tās ir par mazu. "Mums ir liegta jebkāda kolekcijas papildināšana, jo vienkārši nav telpu, kur to novietot," atzīst ĀMM direktore Daiga Upeniece. 
	Pils ir pārapdzīvota, telpas — pārslogotas, un tas pastiprina Rīgas pils katastrofālo stāvokli. "Virs mūsu porcelāna un stikla kolekcijas atrodas Rakstniecības muzeja glabātava ar dokumentiem. Nav nekā smagāka par papīru. Visu laiku dzīvojam uz riska robežas: uzkritīs — neuzkritīs," turpina Upeniece, kuras muzejā ik palaikam slēdz kādu izstāžu telpu, jo tajā ir bīstami atrasties; nesen slēgta Japānas mākslas izstāde. RTMM pirms dažiem gadiem vispār atteicās no pastāvīgas ekspozīcijas, lai atbrīvotu vietu ik gadu par 20 tūkstošiem vienību pieaugošajam krājumam. Patlaban uz 1000 m2 glabājas 690 tūkstoši vienību — no mazas lapiņas ar dzejoli līdz Baumaņu Kārļa flīģelim. 
	Vēstures muzeja vadītājs Radiņš saka: "Tas ir smieklīgi, ka mūsu muzejam visa Latvijas vēsture jāizstāsta 1300 m2 lielā platībā. Jaunās glabātavas atbrīvos cienīgāku telpu izstādei." Iecerēts, ka 2008.gadā muzeji pilnībā vai daļēji pamet pili, lai varētu sākties tās pamatu nostiprināšana. 
	Valsts nekustamo īpašumu aģentūras izsludinātajā konkursā par muzeju krātuvju kompleksa projektēšanu uzvarēja uzņēmums ACG (American Construction Group), un par projekta ģenerālarhitektu kļuva Rūdolfs Dainis Šmits. Lai gan Šmits, esot viens no Gaismaspils arhitektiem, jau iemēģinājis roku lielu kultūras celtņu projektēšanā, ar tik sarežģītas un specifiskas ēkas projektēšanu starptautiski strādājošais arhitekts un viņa kolēģes Lāsma Lediņa un Ilze Didrihsone saskārās pirmo reizi. Tādēļ muzeju krātuvju projekta izstrādāšana notikusi ciešā sadarbībā ar muzeju vadītājiem.
	Galvenais arhitekts stāsta, ka sarežģītākais bijis nodrošināt klimata kontroli. Rīgas pilī tam lieliski palīdzēja trīs metrus biezās sienas, bet jaunajā krātuvju kompleksā tas atrisināts, būvniecībai izvēloties t.s. sendviča paneļu sistēmu: betons—siltumizolācija—betons. Šādu materiālu izmantojušas arī muzeju krātuves Nīderlandē, Vācijā un Lielbritānijā. 
	Arhitektiem arī nācies palauzīt galvu, kā atrisināt stāvu pārsegumu noslodzi, jo glabātavās uz katru kvadrātmetru vidēji ir vairāk nekā tonnu liels smagums. Svarīgi piemeklēt atbilstīgas komunikāciju, ugunsdrošības un apsardzes tehnoloģijas. 
	ACG muzeju krātuvju kompleksu bijušo padomju armijas kazarmu vietā vizualizējuši kā pelēkzilu ēku, kur pelēkais ir betona plāksnes un zilais — stiklotās sienas. Ēka gan ārējā, gan iekšējā apdarē ir lakoniska un akcentē savu funkciju: garš korpuss, kurš virzās pa bijušo kazarmu pamatnes līniju, kā mugurkauls savieno četras atsevišķas ēkas daļas — katrā no tām kāda muzeja krātuve. 
	"Sākotnēji gribējām kazarmas iekļaut kā jaunceļamās ēkas sastāvdaļu, taču šī iecere izrādījās praktiski nerealizējama. Lai akcentētu pagātnes saistību ar nākotni, abos korpusa galos atstājām bijušo kazarmu daļas," stāsta arhitekts. Tiesa, tā kā kazarmas savulaik būvētas ļoti funkcionālas, to āriene ir neuzkrītoša. 
	Komplekss ir 29 tūkstošus m2 liels un ietver krātuves un darba telpas četriem muzejiem. ĀMM korpuss ir 4500 m2 liels, RTMM — 4500 m2, VMM — 3900 m2, LVM saviem vairāk nekā miljons eksponātiem saņēmis 7100 m2 plašas telpas. Telpas plānotas ar rezervi kolekciju paplašināšanai. 
	Trīsstāvu korpusi iekārtoti pēc viena principa — glabātavu pusē betona siena bez logiem, darba telpu pusē — stikla siena. "Stikls nodrošinās maksimālu gaismas pieplūdumu un ļaus arī no ārpuses noprast par darba rosību," pamato arhitekts. Te strādās krājuma glabātāji, restauratori, arhīvs, bibliotēka, būs telpas pētniekiem. 
	Muzeju vadītāji ļoti priecājas, ka darbiniekiem beidzot būs atbilstīgas darba telpas. "ĀMM restaurācijas nodaļa pašlaik strādā ārpus jebkādiem darba drošības noteikumiem — darbs ar ķimikālijām notiek turpat, kur darbs ar dokumentāciju. Tie ir ļoti augstas kvalifikācijas darbinieki, kuri ziedo savu veselību uz kultūras altāra. Viņiem jānodrošina atbilstoši apstākļi," pauž Upeniece. 
	Muzeju krātuvju kompleksā aicināti būs ne vien pētnieki, bet arī citi interesenti, īpaši skolēni un studenti. Pēdējos piecdesmit gadus ĀMM identitāti veidojošā ģipša nolējuma figūru kolekcija turpmāk būs apskatāma krātuvju kompleksā kā mācību ekspozīcija. Pedagogi šeit varēs pasniegt mākslas, kultūras, reliģijas vēsturi, studenti — zīmēt. Bez ģipšu kolekcijas, kurā ir antīkās Grieķijas, Ēģiptes, viduslaiku un renesanses laika mākslas piemēri, varēs izmantot arī ĀMM attēlu kolekciju, kuras lietojumam būs nodrošināts projektors. Atbrīvojoties no ģipša figūrām, jaunajā ēkā ĀMM apskatei varēs piedāvāt daudz lielāku daļu no savas oriģinālu kolekcijas. 
	Visām muzeju krātuvēm būs bibliotēka un lasītava. Informācijas stends pie pašas ieejas palīdzēs apmeklētājam orientēties. Krātuvju kompleksā būs arī neliela konferenču zāle. 
	Muzeju krātuvju kompleksa projekts vēl tiek skatīts Rīgas būvvaldē. Tehniskā projekta izstrādāšana aizņemtu aptuveni trīs mēnešus, un līdzekļu piešķīruma gadījumā jau gada otrajā pusē varētu izsludināt celtniecības konkursu. Kamēr nav izstrādāts tehniskais plāns, Valsts a/s Nekustamie īpašumi atturas minēt muzeju krātuvju kompleksa aptuvenās izmaksas. Līdzšinējā būvprojekta realizācija valstij izmaksājusi 118 tūkstošus latu. Patlaban projekta gaita iekļaujas noteiktajās laika robežās, tālākais atkarīgs no valdības lēmuma par līdzekļiem Rīgas pils reģenerācijas projektam. "Ja 2010.gadu sagaidīsim jaunās telpās, tas būs lieliski!" pauž RTMM galvenā krājuma glabātāja A. Egliena.

Kultūrā...

KultūrziņasLīvija Dūmiņa,  NRA  01/21/05     
- Guntars Godiņš. Jēkabpils Tautas nama kamerzālē šodien pulksten 15 tikšanās ar dzejnieku Guntaru Godiņu, kas notiek barikāžu atceres dienas ietvaros. 
- JRT Kultūras nams. Jaunā Rīgas teātra Mazajā zālē šodien pulksten 18.30 JRT Kultūras namā attīrīšanas akcija Suņa stunda V. Šekspīra lugai Romeo un Džuljeta. Piedalās dramaturgs Lauris Gundars un Latvijas Kultūras akadēmijas Dramaturģijas kursa studenti.
- LNSO koncerts. Koncertzālē Lielā ģilde šodien pulksten 19 Latvijas Nacionālā simfoniskā orķestra koncerts diriģenta Mihaela Kristi (Lielbritānija) vadībā. Soliste Ināra Brīnuma (alts). 
- Sudmaliņas. Valmieras kultūras centrā sestdien pulksten 14 valsts aģentūras Tautas mākslas centrs organizētais jaunrades deju konkurss. Konkursam pieteiktas 46 dejas, ko izpildīs 31 deju kolektīvs. Svētdien pulksten 13 turpat notiks Sestā Starptautiskā tautas deju festivāla Sudmaliņas Latvijas deju grupu atlases konkurss un latviešu jaunrades deju mūzikas konkurss.
- Latvietis vējā. Dailes teātra Mazajā zālē svētdien pulksten 16 grāmatai Latvietis vējā veltīts koncerts Melns darbs, balta maize. Piedalās grāmatas galvenais varonis aktieris Eduards Pāvuls, autore E. Veidemane un mūziķis A. Brīze, skanēs R. Paula, V. Atāla, A. Mielava, A. Brīzes dziesmas. Kultūra kā dresūra    
Viktors Avotiņš,  NRA  01/21/05     Pirms mēneša iegriezos lielveikalā. Puisis pie kases sveicināja: "Labdien! Priecīgus Ziemassvētkus!" Biju kaut ko aizmirsis nopirkt, gāju atpakaļ veikalā un pēc pāris minūtēm atgriezos pie tā paša puiša. Puisis sveicināja: "Labdien! Priecīgus Ziemassvētkus!" Tas mani ieinteresēja, tāpēc vēl reizes trīs atgriezos veikalā un nācu tūlīt atpakaļ pie tā paša puiša. Puisis katru reizi sveicināja: "Labdien! Priecīgus Ziemassvētkus!" Sagribējās baudīt šo laipnību kādā mazākā veikalā. Iegriezos drogu bodē. Tiešām, dažas reizes apriņķojis kasi, ikreiz tiku no meitenes sveicināts un sveikts. 
	Nebūtu to nemaz atcerējies, taču nupat gadījās, ka dzirdēju pāris politiķu vairākās vietās, ieskaitot televīziju, it kā brīvā situācijā atkārtojam mats matā vienus un tos pašus teikumus, bez mazākajām variācijām, niansētības un improvizācijas. Tad gan iedomājos, ka Latvijā varētu būt iepirkta liela sērija jaunākās japāņu servisa tehnikas, kas spēj izstarot nepagurstošu automātiskā atbildētāja laipnību, apkalpot veikalā un atbildēt uz vienkāršiem, tostarp politiskiem (kas ir valsts galva, kad pieņemta valsts konstitūcija?) jautājumiem. Taču ziņas par šādu iepirkumu klusēja un Saeimas budžets nevēstīja.
	Tāpēc nospriedu, ka jādomā nevis par tehnoloģiju humanizāciju, bet par cilvēka tehnoloģizācijas pakāpi. Parādās pircējs pie kases – nostrādā attiecīgs kultūras reflekss, un pircējs saņem viņam domāto laipnības standartporciju. Parādās politiķis tautas priekšā, viņam jautā – nostrādā reflekss, politiķis sameklē savā datu bāzē PR speciālistu sagatavoto atbildes klišeju un atskaņo to. Attiecību kultūra apgūta ne audzināšanas, kultivēšanas, bet – dresūras ceļā. Nekādas variācijas, nekāds attiecību džezs, nekāda situācijas izšķirtspēja vai katram gadījumam individuāla reakcija – nav paredzēti. Tas gan prasītu sevis izkopšanu. Ar dresūru vieglāk. Pieklājības formalitātes nokārtotas godam, arī demonstrējot robotizētu firmas vai politikas laipnību.
	Bet – šāda mana domāšana stāv ceļā nākotnei. Tās iemesls, kā jau pirms gadiem trīsdesmit dziedāja slavens laikabiedrs – mūsos saasinātās slimības un tas, ka vairs nekas nebūsim. Jo nāk vietā visas valsts cerība – vesels, spēcīgs manekens.

Izstādes
Līvija Dūmiņa,  NRA  01/24/05     
	- Latvijas Dabas muzejā apskatāma dekoratīvo putnu izstāde Gailis un viņa draugi. Galveno lomu izstādē spēlē gailis, jo pēc Austrumu kalendāra šis ir gaiļa gads. Pārējās, bet ne mazāk svarīgās lomās vairāk nekā 25 šķirņu dekoratīvie putni - dimanta un parastie fazāni, Japānas, baltās, marmora, pērļu, faraona un Ķīnas paipalas, zīda, sprogainās, kā arī pasaulē vismazākās un vislielākās šķirnes vistas un dekoratīvās pīles. Vairāki putni demonstrēti pirmoreiz - Pavlovskas vista, pelēkā laukirbe, kas Latvijā ir aizsargājams putns. Dekoratīvo putnu audzēšanas tradīcija Latvijā aizsākusies pirms 120 gadiem, kad 1885. gadā tika nodibināta Rīgas Putnkopju biedrība.
	- Izstāžu zālē Arsenāls pēdējo nedēļu skatāma glezniecības izstāde Es - PSRS. Tā veidota kā kārtējais Valsts Mākslas muzeja un Latvijas Mākslas akadēmijas sadarbības projekts, kurā Mākslas zinātnes nodaļas studentiem tiek dota iespēja konceptuāli īstenot savu Latvijas 20. gadsimta otrās puses mākslas parādību interpretāciju. Izstādē aplūkojami LMA glezniecības studentu diplomdarbi, kas radīti no 1949. līdz 1956. gadam, laikā, kad par vienīgo pieņemamo daiļrades metodi tika atzīts sociālistiskais reālisms un no radošās personības tika pieprasīta atteikšanās no izteiktām individuālā rokraksta iezīmēm.
	- Rīgas galerijā abstraktās mākslas izstāde Abstrahēšanas māksla, kurā skatāmi Ilmāra Blumberga, Laimoņa Blumberga, Ingas Brūveres, Intas Celmiņas, Barbaras Gailes, Edvarda Grūbes, Helēnas Heinrihsones, Ievas Iltneres, Oļģerta Jaunarāja, Sandras Krastiņas, Ģirta Muižnieka, Līgas Purmales, Herberta Siliņa, Kārļa Siliņa, Jēkaba Spriņģa, Māra Subača, Olgas Šilovas, Aijas Zariņas, Vijas Zariņas, Kaspara Zariņa, Kristapa Zariņa, Neles Zirnītes un citu autoru darbi - gleznas, grafikas, akvareļi un tēlniecība.
	- LU galerijā Bastejs šodien atklāj LU Tēlotājas mākslas katedras pasniedzēju darbu izstādi Tādi esam. Izstāde organizēta Latvijas Universitātes 63. zinātniski praktiskās konferences ietvaros, un tajā redzami A. Auziņas, I. Irbes, V. Zvirgzdiņas, Nikifa, I. Helmūta, J. Utāna, M. Kokinas-Lilo, L. Dambekalna (ASV) darbi. 
	- Galerijā Mākslas dārzs no 27. janvāra izstāde Gada foto 2004, ko mākslas portāls Art Garden sadarbībā ar galeriju Mākslas dārzs rīko trešo reizi. Šogad izstādes tēma ir - Latvijas sajūta, šodienas Latvijas portretējums ar autora īpašo, individuālo attieksmi, kas apliecina piederību Latvijai un Latvijas piederību mums. Tiks arī pasniegta ceļojošā balva Gada foto, ko veidojis mākslinieks Aivars Benužs. 2002. gadā to saņēma Jānis Vītiņš, 2003. - Raimo Lielbriedis.
	- Galerijā Carousell 28. janvārī atklās mākslinieces Ārijas Lipskas personālizstādi Ārijas augļi. Pēdējie.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  01/24/05     
	- Integrācijas koncerti. No šodienas līdz piektdienai Liepājā, Daugavpilī, Rēzeknē un Rīgā notiks Liepājas simfoniskā orķestra koncerti diriģenta Imanta Rešņa vadībā, kuru mērķis ir iepazīstināt cittautiešus ar skaistākajiem latviešu mūzikas skaņdarbiem. Pagājušā gada maijā LSO sāka darbu pie PHARE projekta Cittautu jauniešu integrācija latviešu mūzikas kultūrā, kura idejas pamatā - veiksmīgais orķestra 2001. gada ieraksts Latviešu mūzikas dārgumi. Koncertos skanēs darbi no šīs programmas - J. Mediņa Ziedu valsis, J. Vītola Rubīns un Briljants no svītas Dārgakmeņi, A. Kalniņa Rudens, E. Dārziņa Melanholiskais valsis, kā arī A. Maskata Tango un citi skaņdarbi. 
	- Pārsteidzošā Latvija. Rudenī Francijā risināsies Latvijas - Francijas kultūras forums Pārsteidzošā Latvija - Etonnante Lettonie. Parīzē, Lionā, Strasbūrā un Bordo paredzēta plaša laikmetīgās mākslas izstāžu programma un kultūrvēsturiski nozīmīgu filmu skate. Vērienīgā, Kultūras ministrijas rosinātā projekta ietvaros plānota informatīva kampaņa, lai piesaistītu ne tikai frančus, bet ikvienu eiropieti, kas atvērts jauniem kultūras iespaidiem. Paralēli notiks Rīgas lielāko attīstības projektu prezentācija.
Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  01/25/05
- Jauno režisoru īsfilmas. Kinoteātra Rīga Lielajā zālē šodien pulksten 18 Latvijas jauno režisoru īsfilmu pirmizrāžu programma, kurā iekļauti Aijas Blejas filmas Eža kažociņš un Daudz laimes!, Kristīnes Želves filma Figuranti, Asnātes Rībenas darbs Alise, divas Jāņa Vingra filmas Treffpunkt un Baltais zvērs, Haralda Vecvagara Dolce Vita, Ilzes Kungas kinodarbi Randevu un Priežu bērni.
- Fricim Dziesmam – 99. Rakstniecības, teātra un mūzikas muzeja telpās Pils laukumā 2 rīt pulksten 17 notiks dzejnieka Friča Dziesmas 99 gadu jubilejas atcerei veltīts sarīkojums Klusuma zvaigzne. Piedalās Haralds Ulmanis un Velta Skurstene. 
- Emīlija Benjamiņa. Latvijas Nacionālās bibliotēkas Jaunākās periodikas lasītavā rīt pulksten 18 tikšanās ar topošās grāmatas Mīla. Benjamiņa autori Laimu Muktupāvelu. Romāns veltīts leģendārajai žurnāla Atpūta izdevējai Emīlijai Benjamiņai, kuru tuvinieki saukuši par Mīlu, bet pārējie – Benjamiņkundzi. Pasākumā piedalās izdevēja, apgāda Daugava redakcijas vadītāja Ingrīda Vāverniece. Vēl līdz sestdienai LNB Izstāžu zālē skatāma ekspozīcija Atpūta ar "Atpūtu": žurnālam – 80, kura piedāvā iespēju ielūkoties Atpūtas (1924–1941) lappusēs.
Nacionālās valsts mīts 
Rimands Ceplis, speciāli Dienai,  01/25/05     
	Jānis Lejiņš. Zīmogs sarkanā vaskā. Ķēniņš. Apgāds Karogs, 2004.
	Lejiņš rada vēsturi pēc savas patikšanas un saprašanas un dara to talantīgi.
	Vēsturiskais romāns kā žanrs nekad nav zaudējis popularitāti, bet jo sevišķi iecienīts pēc valstiskās neatkarības atgūšanas. Jaunie politikas un kultūras notikumi, iedzīvotāju sociālā ikdiena un daudzus gadu desmitus vienkāršotā un ideoloģijai pakļautā vēsture aktualizējusi nepieciešamību pēc nacionālās pagātnes atkārtotas pārskatīšanas un nacionālās valsts mīta radīšanas.
	Kopš 2001.gada tika gaidīts turpinājums Jāņa Lejiņa romānam Zīmogs sarkanā vaskā. To gaidīja tie, kuri izlasīja triloģijas pirmo daļu. Izlasījuši otro, viņi gaidīs trešo daļu. Tie, kuri izlasīs otro, meklēs pirmo, izlasīs to un arī gaidīs noslēdzošo daļu. Šeit izspēlētajā ticamajā varbūtībā izpaliek tie, kuri neizlasīs nevienu no romāna daļām, jo uz viņiem tas neattiecas. Šāds skaitļojums ir vienkāršs sarēķinājums, jo Jāņa Lejiņa romāns izpilda un apmierina daudzu vēsturisku romānu lasītāju iegribas un vajadzības. 
	Rakstot vēsturisku romānu, jāievēro šā žanra diktēti noteikumi. Un Jānis Lejiņš tos ievēro. Autors — stāsta teicējs — vēsturiskos faktus, par kuriem vienojušies zinātāji un atzinuši tos par labiem, ticamiem vai strīdīgiem esam, iesaista iedomātā un ticamā kopsakarībās, izvērš tos. Protams, zvērinātiem vēsturniekiem un reliģiju pētniekiem tas varētu nepatikt, jo vēsture ir vienīgi ideoloģiski atlasīts un ar noteiktu mērķi virknēts un organizēts narratīvs; savukārt narratīvs jau pēc definīcijas ir atlase, taču lasītājs būs apmierināts, jo vēstījums, kas pakļauts stāsta stāstīšanai un nevis tā nobeiguma gaidām, gana spraigs, gana ass un pozitīvs attiecībā pret triloģijas otrās daļas galveno varoni Tālivaldi. 
	Romāns tradicionāli pieprasa, lai tiktu radīta neatkarīga pasaule. Jānis Lejiņš to panāk, izmantojot visas trīs psihiskās instances, kas dažviet rakstos dēvētas arī par posmiem. Pirmkārt, tiek izmantots par reālo dēvētais — rakstu pieminekļos minētās personas, fakti un vietas. Otrkārt, rādot panorāmisku ainu, autors detalizēti izvērš notikumus Trikātā, Gulbenē, Turaidā un aprāda, ka tie neizbēgami saistīti ar notikumiem Brēmenē, Maincā un Lokenhauzā. Bet, lai notikumus detalizētu, daudzi no tiem jāizdomā, nerespektējot nevienam nezināmo, bet tikai minamo vēsturisko iespējamību. Tās ir ainas un epizodes, kurās tēli dzīvo savu, protams, mākslinieciskajam laikam un telpai pakļautu dzīvi. Treškārt, simboliskais, kas ir daudz brīvāk interpretējamais romāna slānis. Piemēram, ērglis, kas, nolaižoties uz Tālivalža pleca un vēstot par draudošu notikumu gaitu, simboliski saistīts ar varoņa spēju pārvarēt zemākos spēkus un apliecina viņa spēju būt lielam un varenam; par briesmu tuvošanos brīdina Tālivalža novērotie kāvi jūrmalā; Daumanta velis ziedo sevi, lai glābtu Tālivalža dzīvību…
	Jānis Lejiņš neatļaujas simulēt, bet gan rada vēsturi pēc savas patikšanas un saprašanas un dara to talantīgi. Viņš rada latviešu nacionālās valsts mītu, atsaukdamies uz fiziski spēcīgajiem pagāniem, viņu noturīgajiem tikumiem, likumiem, principiem un izstrādāto sociālo hierarhiju XII gadsimtā. Un šis mīts, domājams, būs tikpat dzīvotspējīgs kā ikvienas nācijas pamatā esošie dibināšanas, dinastijas jeb tiesību pārmantošanas, noteicošās cīņas, unikalitātes un politiskās vienotības mīti. Tādi uzturēja arī mūsu iepriekšējo dzīves telpu — PSRS un Padomju Latviju tajā. Padomju īstenības mītus pēdējā desmitgadē veiksmīgi vai nu aprāda, vai dekonstruē latviešu vēsturiskais romāns Paula Bankovska, Aināra Zelča, Zigmunda Skujiņa, Vizmas Belševicas, Artura Heniņa, Dzintara Soduma un daudzu citu izpildījumā. 
	Jauna nacionāla jeb valsts mīta radīšana, un vēsturiskajam romānam tas ir pa spēkam, šodien ir neizbēgama laikmeta prasība, jo iepriekšējā iekārta ir sagruvusi un jaunajai ir jārada savi, jāattaisno sava pastāvēšana. Kaut vai atkāpjoties tik senā pagātnē kā XII gs. Tālavā (un kur gan citur, ja ne teiksmainajā pagātnē?), lai izstrādātu priekšstatu kopumu, kas, pirmkārt, izskaidrotu un attaisnotu valsts tapšanu, otrkārt, atvieglotu un vienkāršotu jaunu kopienas locekļu uzņemšanu un pieradināšanu pie kopīgās kārtības, treškārt, skaidri nošķirtu savu kopienu no citām jeb svešajām, ceturtkārt, aprakstītu, izskaidrotu un regulētu attiecības kopienas locekļu starpā un, piektkārt, nosacītu un nodrošinātu kopienas likteni jeb attīstības stratēģijas. Respektīvi, lai noteiktu kopienas biedriem, kas labs, kas slikts.
	Vai labie tikai labi, bet sliktie tikai slikti? Kā lubu literatūrā? Šāds jautājums rodas, romānu lasot. Raugi, romāns veidots tradicionālos pretstatu principos. Izvēloties uzrakstīt vēsturisku romānu par XII gs., neizbēgami jāraksta par kristietības invāziju tagadējā Latvijas teritorijā. Un tā ir romāna tēma: kristietība un pagānisms, kas pie latviešiem jau daudzus gadus dzīvelīgs sliktā un labā pretstats. Autors, latvietis būdams, apraksta, kā senie balti, lai cik gudri un viltīgi būdami, pamazām tomēr tiek apmuļķoti, jo kristietības atašeji ir izdomā un aprēķinos vēl bagātāki. Tradicionālā binārā opozīcija te saglabāta, kaut arī to varētu sašķobīt lasītājam zināms aizdomīgs vispārinājums, ka, pirmkārt, neviena atšķirība nav absolūta, jo katrs opozīciju pāra loceklis ir izprotams un definējams tikai saistībā ar otru šā pāra locekli, un, otrkārt, ir iespējams šajās opozīcijās eksistējošo hierarhiju apvērst otrādi un pirmajā vietā izvirzīt otro no opozīcijas locekļiem. Un, ievērojot i pirmkārt, i otrkārt, šeit varētu veidot grandiozus saasinājumus, izvērst tradicionālo opozīciju apšaubījumus līdz pat pretstatu atcēlumam, bet autors to nedara, jo pakļauts sižeta spraigumam un arī vēsturiskajam faktam. Tāpēc romāns tradicionāls arī struktūrā un vēstījumā, kur no zinošā autora tiek ne tikai vēstīts un radīts hronoloģisks stāsts par cilvēkiem, bet izlasāms arī jau iepriekš zināmais iznākums, neizbēgamība, ka Tālivaldis, lai cik pārgalvīgs, stiprs, taisns un maigs — dažbrīd zēns, dažbrīd karaspēka pulkvedis, dažbrīd valdnieks būdams, mirs. Un tas notiks 1215.gadā. Tas a priori zināms tiem, kas pārzina vēsturi, un zināms arī autoram. Tāpēc arī šāda vēstītāja pozīcija. 
	Mūsdienu vēsturiskais romāns neizslēdz citādu skatījuma iespēju, piemēram, Arturs Heniņš uzticas un vēstījumu pakļauj tikai precīziem faktiem, savukārt Roalds Dobrovenskis vēsturisko romānu Magnus, dāņu princis strukturē, savienojot savā fantāzijā radītas vieglprātības un amizantas epizodes no dāņu prinča Magnus, XVI gs. karaļu, karalieņu un citu augstmaņu dzīvēm un stāstījumu par XX gs. ar vācu, krievu, latviešu un poļu vēsturnieku dokumentiem, vēstulēm un dienasgrāmatām. Tomēr visi šie romāni izdara vienu un to pašu — sniedz iespēju izzināt pagātni.

Grāmatas
Arno Jundze,  NRA  01/25/05
- Karena Armstronga Islāms. Īsa vēsture. Korāna fragmentus atdzejojis Uldis Bērziņš. Atēna, 2004
	Grāmata iznākusi sērijā Dzīvā vēsture. Tā iepazīstina lasītājus ar islāmu – vienu no ietekmīgākajām pasaules reliģijām ar 1500 gadu senu vēsturi. Karena Armstronga savā pētījumā ieskicē loku, kas sākas ar arābu tirgotāja Muhammeda atklāsmi un ved cauri laikmetiem līdz mūsdienām, skaidrojot islāma fundamentālismu kā pasaules fenomena daļu. 
- Djēgo Marāni Jaunā somu gramatika. Tulkojusi Dace Meiere. Atēna, 2005
	Itāliešu rakstnieka Djēgo Marāni debijas romāns, kas viņa dzimtenē izdots 2000. gadā un izpelnījies vairākas literārās prēmijas. 
	1943. gads. Eiropā liesmo kara ugunis. Triestes ostā tiek atrasts smagi ievainots kareivis, kurš zaudējis atmiņu. Ar doktora Friari palīdzību viņš apgūst dzimtās somu valodas pamatus un dodas atpakaļ uz Helsinkiem, tomēr kareivim ļoti grūti nākas iejusties ziemeļu zemē. Turklāt viņam visu laiku jācīnās ar somu valodas piņķerīgo gramatiku.
- Bilžu alfabēts, Jumava, 2005
Jauka grāmatiņa tiem, kas vēl tikai mācās pazīt burtus. Īpaša tās firmas zīme – nepārspējamās Margaritas Stārastes ilustrācijas. Jācer, ka Latvijā nekad netrūks bērneļu, kam pienācis laiks mācīties lasīt, jo no tādas grāmatiņas to būtu grēks nedarīt.
- Sigismunds Vidbergs Erotiskās elēģijas, Valters un Rapa, 2005
	Skaists un kvalitatīvi izdots mākslas albums ar XX gadsimta latviešu mākslas klasiku – Sigismunda Vidberga erotikai veltītajiem darbiem, kurus dažādos izdevumos vietā un nevietā publicētus droši vien pamanījuši pat tie, kuri nemaz nezina – kas ir S. Vidbergs. Albums ir ne vien skatāms, bet arī lasāms. Tajā iekļauti Pētera Bankovska, Guntara Godiņa un Ilzes Martinsones ievadvārdi, S. Vidberga darbu saraksts, dzīves dati un personu rādītājs, kas nepārprotami ceļ jaunā izdevuma nozīmību.
- D.B.C. Pjērs Mazais dieviņš, Zvaigzne ABC, 2004
	Samērā rets gadījums, kad latviešu lasītājam iespējams iepazīt Eiropā otrās prestižākās literārās prēmijas laureāta darbus. D.B.C. Pjēra Mazais dieviņš Bukera balvu saņēma 2003. gadā, un romāns kritikā nodēvēts par visiespaidīgāko, ekscentriskāko, nekaunīgāko debiju. Tajā kāds amerikāņu pusaudzis tiek apvainots sešpadsmit klasesbiedru slepkavībā. Sabiedrības spriedums ir ātrs un nesaudzīgs – nāvessods, bet viss tikai tāpēc, ka zēns nav pietiekami ātri un skaļi kliedzis – es neesmu vainīgs.
- Leslija Glāsa Māksla nogalināt, Kontinents, 2005
	Policijas seržante Eiprila tumsā seko savam šefam, jo viņas priekšnojauta brīdina – veco vīru kāds grasās nogalināt. Diemžēl viņa nokavē. Slepkava jau pārlauzis policijas leitnantam sprandu. Cīņā ar noziedznieku arī pati Eiprila gūst pamatīgus savainojumus, un viņai jābalansē starp vēlmi atrast vainīgo un personiskās veselības un mīlestības problēmām.- Ķīmiķu simfonija, sastādījis Jānis Freimanis. Norden AB, 2004
	Grāmatai ir apakšvirsraksts, kas labi raksturo tās saturu – 1953.–1958. gada studentu dzīves pieraksti. Kā ievadā apgalvo darba sastādītājs: ideja par grāmatas tapšanu radusies spontāni – ķīmijas fakultātes absolventu salidojumā. Jāteic, idejas rezultāts spēj ieinteresēt ne tikai pašus atmiņu autorus, jo viņu stāstījumos izdevies fiksēt to, kas parasti paliek nepierakstīts un dzīvo tikai mutvārdu formā, sniedzot ieskatu attiecīgā laika fakultātes vēsturē no iekšpuses. Rakstītajam turklāt ir arī kultūrvēsturiska nozīme – toreizējie studenti vēlāk kļuvuši par izciliem nozares speciālistiem un vadošajiem zinātniekiem Latvijā.
- Nora Robertsa Miera osta. Tulkojusi Liāna Niedra. Kontinents, 2005
	Noras Robertsas 1998. gada romāna centrā atklāts tas, kā manipulācijas ar renesanses laika mākslas darbu viltojumiem spēj iedragāt cilvēku dzīvi. Kādā Florences nama patrepē tiek atrasta Mediči mīļākās Tumšās dāmas skulptūra, kura, domājams, pieder agrīnajiem Mikelandželo darinājumiem. Izrādās, ap augstās mākslas pasauli mūsdienās virmo daudz netīrumu un vairāki vadošie mākslas centri dara visu iespējamo un neiespējamo, lai iegūtu statuju savā īpašumā, neskatoties uz to, cik viņu rīcība ir likumīga vai nelikumīga. 
- Eva Mārtuža Es tumsai pieglaužos, SIA Poligrāfijas infocentrs, 2005
	Mazs, bet emocionāli piepildīts dzejoļu krājums. Evas Mārtužas tekstus labi papildina Elitas Ābeles ilustrācijas. "Kad tumsa piebur debesis ar zvaigznēm,/ man arī jāpārtop –/ es nezinu – par jūru, upi, aku –/ es nezinu, bet jūtu,/ kad debess tumsā pārburas par zvaigznēm,/ es tevī ielīstu kā bezgalīga jūra". 
- Andrejs Eglītis Raksti, Valters un Rapa, 2005
	Andreja Eglīša Rakstu 5. sējumā ietvertas dzejas, runas, raksti, intervijas un vēstules, kas aptver laika posmu no XX gadsimta astoņdesmitajiem gadiem līdz 1998. gada 13. augustam, kad dzejnieks atgriežas uz dzīvi dzimtenē. Rakstu 5. Sējumā ietverti dzejoļu krājumi Caur daudzām zemju zemēm, caur daudzām debesīm (1982), Svešais cirvis cērt un cērt (1986) un Tauta manās mājās (1993). Sējumu sastādījusi un komentārus rakstījusi pazīstamā literatūrzinātniece Dzidra Vārdaune.
- Dons Migels Rīzs, Džanete Milsa Zināšanu balss. Tulkojusi Paula Prauliņa. Arka, 2005
	Starptautiskā bestsellera Četras vienošanās autora Dona Migela Rīza ceturtā grāmata latviešu valodā iepriecinās viņa darbu lasītājus. 
	Antropologi uzskata toltekus par tautu vai rasi, bet patiesībā viņi bija zinātnieku un mākslinieku sabiedrība, kas apguva un turpināja savu senču mācību un rituālus. Pēc spāniešu iebrukuma tolteku skolotājiem nācās rūpīgi sargāt to ezoterisko zināšanu bagātību, ko viedie bija uzkrājuši, nododot mācību nākamībai no paaudzes uz paaudzi.

Kultūrziņas
Līvija Dūmiņa,  NRA  01/26/05
- Runcis zābakos. Daugavpils teātra Lielajā zālē šodien pulksten 10 un 13 pirmizrāde Runcis zābakos, kas tapusi pēc Š. Pero pasakas motīviem. Iestudējumā piedalās Daugavpils teātra krievu trupa režisora Vladimira Dupaka vadībā. Scenogrāfe un kostīmu māksliniece Ineta Auzāne, komponists Valdis Zilveris. 
- Annai Saksei – 100. Raiņa un Aspazijas mājā Baznīcas ielā 30 rīt pulksten 17 rakstnieces Annas Sakses simtgades atceres sarīkojums, kurā piedalīties aicināti Olga Dreģe, Ieva Mūrniece, Haralds Ulmanis un literatūrzinātnieks Jānis Zālītis.Kā iedziesmot dzejnieku
Amanda Aizpuriete,  NRA  01/26/05     Par dzejnieka Māra Melgalva dzīvi šo to varēja uzzināt no iedzeltenās preses; par viņa nāvi lasāms interneta portālos Izklaides sadaļās; godājams žurnālists savā rakstā par Māri M. citē godājama literatūrkritiķa apgalvojumu, ka Māris patiesībā esot nomiris jau vairākus gadus pirms savām bērēm... Kāds cits man ļoti mīļš dzejnieks, uzzinājis, ka Māra vairs nav, ar šķību smaidiņu vaicāja: "Kuram jānomirst nākamajam?" Par šo tēmu nepavisam negribējās ne runāt, ne domāt, bet viņš neatlaidīgi turpināja tincināt: "Kurš būs nākamais?" Tik nepareizi...
	"...bet pa vidu gavilē vēl kāda balss." Igors Siliņš Kabatā rīkoja Mārim veltītu Siena šķūņa ierakstu. Dziesmas nemaz nebija savecējušas, to vārdi joprojām skrāpēja nost no patiesās esības glancēto priekšstatu un aizspriedumu slāņus, un Pērkons uz krēslainās skatuvītes bija tikpat elektrizējošs kā senajos protesta un represiju laikos. Klausītāji dziedāja līdzi – gan piecdesmitgadīgie, gan piecpadsmitgadīgie. Viņi spītīgi dziedāja pret nenovēršamo, smaidīja liktenim sejā. Daži arī raudāja. "Tādas nenorijamas asaras. Manas. Uz jūsu vaigiem." 
	Šis vakars Kabatā mazliet atgādināja senatnīgas, pagāniskas bēres, kurās neviens neatvadās, jo aizgājējs jau tepat vien paliks, viņš atgriezīsies uz dzimtajām mājām pa veļu taku, un viņa tuvinieku – vai varbūt tautas – nākamās paaudzes mielos viņu ar plāceņiem un medu un prasīs viņam padomu izšķirošos brīžos. "Mana dvēsele šai vietā trejdeviņus mūžus augs..." – ar tādiem vārdiem nemētājas, tiem jāpiepildās. Vismaz šis koncerts – pa vidu starp dzejnieka nāvi un bēru ceremoniju – nebija nepareizs. Gribas cerēt, ka arī televīzijas skatītāji sajuta kaut ko neparastu Siena šķūņa noskaņā. Gribas cerēt, ka šoziem daudzi klausīsies Jura Kulakova – un ne tikai viņa – iedziesmotos Māra Melgalva dzejoļus, jo Māra grāmatas... Nu kur tās šais laikos lai sadabū?
	"...vakaros es dzirdu nomirušos draugus dziedam" – tas no Māra Meldijās iešanas. Viņš iemācīja mums dažas jaunas dziesmas. Ticu, ka mēs dzirdēsim Māri vēl ilgi. 
	Mūsu pasaulē tik daudz bojāejas, ka man bail no tādiem vārdiem kā vienmēr un mūžam.Latvijas sajūta 50 fotogrāfu bildēs 
Anda Kļaviņa,  Diena  01/26/05     Galerija Mākslas dārzs trešo gadu turpina piešķirt balvu Gada foto. Šogad balva tiks pasniegta 27.janvārī, kad fotogrāfs Gatis Rozenfelds paziņos savu lēmumu, kuram tiek mākslinieka Aivara Benuža veidotā ceļojošā balva. Līdz ar uzvarētāja nosaukšanu sāksies arī izstāde Latvijas sajūta, kurā būs redzami visu konkursa dalībnieku darbi. 
	Fotogrāfi bija aicināti piedalīties ar darbiem, kuros izteiktas personīgas sajūtas par piederību Latvijai un Latvijas piederību mums, tomēr izvairoties no lieka patētisma un klišejām. Šim aicinājumam atsaucās 50 autori no visas Latvijas. Izstādes atklāšanas reizē galerija Mākslas dārzs Bērnu klīniskās universitātes slimnīcai nodos fotogrāfijas, kuras mākslinieki dāvājuši slimnīcai akcijā Saulainas dienas mūsu bērniem!. 
	Galerija vēl no katra janvārī nopirktā darba 5% ziedos šai laikraksta Dienas labdarības akcijai. Izstāde Latvijas sajūta galerijā Mākslas dārzs būs apskatāma līdz 15. februārim.

Izglītībā...

Eksakto zinātņu studijas kā prioritāte tikai uz papīra 
Ilze Grīnuma,  Diena  01/20/05     Lai gan jau 2002.gadā dabaszinātņu, inženierzinātņu un tehnoloģiju studiju programmu attīstība izvirzīta par prioritāti, jaunajā studiju gadā tām plānots pavisam neliels budžeta vietu palielinājums uz sociālo zinātņu rēķina. Tā tas bijis arī divas iepriekšējās reizes. Izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) ceturtdien ar augstskolām parakstīs vienošanās protokolus par 2004./2005.gada valsts budžeta dotāciju, kura turklāt liecina — budžeta vietu būs par 632 mazāk nekā pērn 1.septembrī.
	Norādot, ka 2005.gada budžets pamatā plānots iepriekšējās valdības laikā, I.Druvietes preses sekretāre Laila Spaliņa atturējās minēt iemeslus, kāpēc pirms trim gadiem akcentētā studiju programmu prioritāšu maiņa nav notikusi. "Ministre piekrīt, ka palielinājums dabaszinātnēs ir vajadzīgs. Ja tā nav, vismaz jāpārdala esošais," sacīja L.Spaliņa. Aprēķini liecina, ka no apmēram 40 miljonu lielās valsts dotācijas augstskolām 11 miljoni domāti akadēmiskā personāla pērn noteiktajam algu palielinājumam. No pārējās summas eksakto zinātņu finansējumam tiks 43,8%, kas ir apmēram par vienu procentu vairāk nekā pērn.
	To, ka nekāda seguma valsts izsludinātajam "pagriezienam" uz eksaktajām zinātnēm tā arī nav bijis, atzina Augstākās izglītības padomes priekšsēdētāja Baiba Rivža. "Vietu pārdale iekšienē ir tāda lāpīšanās, un naudu no sociālajām zinātnēm jau nevarēs ņemt bezgalīgi," sacīja B.Rivža. Pašreiz taustāmākais atbalsts Latvijas ilgtermiņa ekonomiskajā stratēģijā par prioritāti atzītajām studiju jomām ir no struktūrfondu līdzekļiem.

Ko skolās māca par barikāžu laiku
Apollo  01/21/05     Par barikāžu laika notikumu mācīšanu skolās jautājām Valdim Klišānam, vēstures skolotājam, Izglītības satura un eksaminācijas centra vēstures speciālistam. 
	— Sabiedrībā pastāv uzskats, ka skolās pietiekami nemāca vēsturi, īpaši par 90. gadu notikumiem. 
	— Bažas, ka 90. gadu notikumus skolā nemāca, nav pamatotas. Jautājumi, kas saistīti ar Latvijas neatkarības atjaunošanu, ir Izglītības standartā, to māca skolā. 
	Viens iemesls, kāpēc sabiedrībā ir viedoklis, ka skolā pietiekami nemāca vēsturi, ir tas, ka vēstures mācīšana skolā nesakrīt ar svinamajiem datumiem. Vairākumā gadījumu janvāra mēnesī par barikādēm nemācās, jo pēc plānojuma tas nav iespējams. Mēs nevaram vēstures mācīšanu pakārtot svinamajiem datumiem. 
	Barikāžu notikumu mācīšana skolās ir lielisks piemērs, kas rāda, ka Latvijas vēsturi nevar mācīt atrauti no pārējās vēstures. Tad jau Baltijas ceļš beidzas pie Latvijas robežas — pārējo mācīsim tad, kad tas būs pasaules vēstures jautājums. 
	— Tik bieži var dzirdēt: "Kā tad var nezināt?" Bet stāsti par manas mammas baltajām tenisa čībām mani neuzrunā un situāciju neizskaidro. Kā mācīt? 
	— Jebkuram vēstures skolotājam jāatmet ilūzija, ka 17 un 18 gadu vecs vidusskolēns tēmu spēs saprast tieši tā, kā skolotājs. Skolotājam un arī sabiedrībai jātiek vaļā no šā iluzorā un ideālistiskā uzskata. 
	Pirmkārt, skolotājam jātiek galā ar lielo informācijas daudzumu un jāizveido vienkāršāka, skolēnam saprotama shēma. Skolotājs nedrīkst pieblīvēt stundu ar savām milzīgajām faktoloģiskajām zināšanām. Skolotājam gribas atcerēties: tur bija tas un tas, Kauls, Klaucēns un vēl kas. Bet šie vārdi skolēnam neko neizsaka. 
	Otrkārt, visu priekšmetu, ne tikai vēstures, mācīšana ir uz problēmu principu vērsta. Jāatrod pamatproblēma, kas skolēnus aizrautu, ko pētot skolēni saprastu un apgūtu priekšstatu par attiecīgo laiku. Piemēram, barikāžu tēma — skolēni var pētīt vecāku, laikabiedru dzīvi. Domāju, ka tas ir skolas profesionalitātes jautājums, kā to dara. 
	Mācot par Latvijas Trešo atmodu, es šo tēmu saistītu kopā ar kultūras vēsturi, ar literatūru. Tur var būt pat tēmas no mūzikas — dziedošā revolūcija, Akuratere, Kulakovs. No mākslas — barikāžu dienu plakāti, karikatūras utt. Bet tagad mums ierosina: "Daliet, daliet un daliet šo priekšmetu!" 
	— Katra ģimene ir līdzdalīga vēstures notikumos. Vai tas, ko skolās māca, tiek tuvināts dzīvei — notikumu apzināšana, izpratne par to, kas noticis un kādos pasākumos piedalījusies skolēna ģimene un paziņas? 
	— Tagad pat jaunajā vēstures standartā ir vecāku dzīvesstāsti, cieņpilnas attieksmes veidošana pret vecākās paaudzes cilvēku atmiņām. Skolēnam jāmāca izpratne par to, ka cilvēka dzīvesstāsts ir sava veida vēstures avots, ko jāprot izmantot vēstures jautājumu risināšanā. 
	Daudz ir atkarīgs no skolotāja profesionalitātes. Skolotāji ir dažādi, un tradīcijas kā tas ir bijis kādreiz ir stipras. Diemžēl ir arī skolas, kur vēsturi māca kā abstraktu teorētisku sistēmu, nevis cilvēkiem, kas reiz dzīvojuši un dzīvo joprojām mums līdzās.   
	— Jā, vecāki skolēnam prasa: "Ko tad tu mācies skolā par barikādēm?" — "Neko!" 
	— No turienes jau bieži nāk šāds viedoklis. Tagad ir 1905. gada atceres pasākumi. Ja astotklasniekam jautā: "Ko jums māca par Piekto gadu?" — atbilde ir: "Neko nemāca!" Bet to mācīs 9. klasē. 
	Arī Latvijā nesen veiktā pētījumā anketēja astotklasniekus, uzdodot jautājumus, kas attiecas uz 9. klases vielu. Un izdarīja secinājumus. 
	— Vai vēstures grāmatās 90. gadu notikumi ir pietiekami atspoguļoti? 
	— Ja mēģinām salīdzināt vēstures notikumus pēc nozīmīguma, svarīgākais par 20. gadsimta vēsturi mācību grāmatās ir. Ir pietiekama informācija ar bagātīgu fotomateriālu, dokumentiem. Bet katrs cilvēks uz vēstures notikumiem skatās no personīgās pieredzes, un viņam šķiet, ka šis notikums nav pietiekami atspoguļots un vēl tā un tā nav… Bieži jāatsakās no kaut kā mazāk svarīgāka. 
	Ja kāds saka: tajā tēmā vēl vajag par to un to — tad ir cits jautājums — no kuras tēmas  atteikties, ko saīsināt? Vēsturei ir tik stundu cik ir.  
	— Ko cilvēki uzskata par labām vēstures zināšanām? 
	— Piemēram, vai cilvēks, kurš zina nosaukt visus Latvijas prezidentus un viņu prezidentūras gadus un cituscitus datumus, zina vēsturi?  
	Televīzijas darbinieki uz ielas jautā: "Vai jūs zināt, kas šodien par svētkiem?" Es pats tā esmu iekritis. Man, vēsturniekam, uz ielas jautāja par 26. janvāri, un es uzreiz nezināju atbildēt, lai gan patiesībā par Latvijas de iure atzīšanu šai žurnālistei varētu nolasīt nelielu lekciju.  Es vēsturi zinu citādās kategorijās, nevis pēc datumiem. Datums nav atslēga, tā nav procesa sapratne Vēstures zināšanas ir izpratne un sistēmiska domāšana par procesu, cēloņsakarībām, tā ir jautāšana pagātnei par situāciju šodien.    

Barikāžu laika atzīmēšanā...

Vēsture no laikraksta "Atmoda"
Kristīne Matīsa,   NRA  01/19/05     
- 20. janvārī, OMON slepkavu lodes ievainots, mira Andris Slapiņš. Šajā svētdienas vakarā mira vēl trīs cilvēki. Vairāki tika ievainoti. Andris mira, pildīdams savu pienākumu – filmēdams. Nav tādu vārdu, ar kuriem izteikt mūsu sāpes. Nav vārdu, ar kuriem izteikt mūsu naidu pret neliešiem beretēs un kompartijas biļetēm kabatās. Mūžīga piemiņa Tev, Andri. Mūžīga piemiņa visiem kritušajiem.
- 20. janvārī pulksten 21 un 11 minūtēs Basteja apkārtnē bija dzirdami šāvieni. Trasējošās lodes. Automātu kārtas. Atsevišķi šāvieni. Pulksten 21 un 18 minūtēs Atmodas darbinieki ir pie Bastejkalna. Tur ir liels cilvēku pūlis. Uz Raiņa bulvāra pie Iekšlietu ministrijas, Celtniecības komitejas un 1. vidusskolas notiek šaušana. 
- LTF priekšsēdētājs Romualds Ražuks: "Galvenie sakari notiek ar telefonu palīdzību, līnijas ir pārslogotas. Ja telefona sakari tiks pārtraukti, vajadzēs sazināties tikai ar rācijām. Iespējas mums ir, rācijas piegādāja Rīgas jahtklubs un arī citi. Kinostudija mūsu rīcībā nodevusi jaudīgas mašīnas, kas var apgaismot notikumu vietas. Cilvēku entuziasms un izturība ir milzīga. Es apstaigāju visus objektus vakarnakt un šodien, visur cilvēki saka: "Turēsimies!" Griba, apņēmība un pārliecība ir tiešām apbrīnojama."
- Augstākās padomes aizsardzības štāba darbinieks Tālavs Jundzis: "Mēs esam izstrādājuši pietiekami sarežģītu sistēmu aizstāvībai pret smagās militārās tehnikas uzbrukumu. Štābu vada Andrejs Krastiņš, vadītāja vietnieks operatīvajos jautājumos ir Odisejs Kostanda. Aizsargājamās teritorijas ir sadalītas sektoros, katrā no tiem ir noteikts posteņu skaits, noteiktas funkcijas pilda īpašo kārtības sargu vienības. Tbilisi un Viļņas notikumi liecina: ir pietiekams pamats uztraukties, ka pret mums varētu lietot indīgas gāzes, tāpēc esam izdalījuši gāzmaskas – gan deputātiem, gan tiem, kas apsargā bloķētos objektus. Mēs esam gatavi izsniegt gāzmaskas arī tiem cilvēkiem, kuri pastāvīgi uzturas šajās teritorijās."
- Latvijas Republikas iekšlietu ministrs Aloizs Vaznis: "Barikādes ir tautas iniciatīva, te redzams, kas ir primārais, kas sekundārais: vai tautai ir vajadzīga valdība vai valdībai tauta. Ja cilvēkiem šī valdība ir vajadzīga un tai draud briesmas, viņi apņemas to nosargāt. Ja mums ir savstarpēja uzticība un pašaizliedzība citam pret citu, tā ir sava veida garantija, ka mēs esam spējīgi par sevi pastāvēt."
- Par notikumiem uz Vecmīlgrāvja tilta 15. janvārī stāsta Andris Bērziņš, kalējs no Ļaudonas: "Ap pieciem piebrauca bruņumašīna, trīs bobiki, viena vai divas volgas. Visiem pavēlēja gulties uz zemes, bet paši pret mūsu tehniku atklāja uguni. Sašāva riepas, radiatorus, benzīnbākas, logu stiklus; bruņumašīna stūma nost no ceļa mūsu mašīnas un dauzīja tās. Garām brauca kombinētās lopbarības mašīna, sašāva un sapresēja arī to, bet šoferi izvilka no kabīnes un piekāva. Tuvojās Latvija, arī to sašāva. Aizsvilās kā lāpa un nodega mirklī." 
Pulksten 21.30 TV Panorāma ziņo, ka Satiksmes ministrijas šoferis slimnīcā miris. Viņš braucis notikuma vietai garām ar volgu, automašīnai sašautas riepas, viens no šāvieniem trāpījis pakausī.
- Ēdnīca Pulvertornis pagājušajā nedēļā strādāja visu diennakti. Ierastos apmeklētājus bija nomainījuši galvenokārt lauku vīri – Rīgas aizstāvji, turklāt no deviņiem vakarā līdz sešiem rītā paēst varēja par brīvu. Šefpavāra vietniece Gaida Grundmane stāsta: "Naudiņu mums pārskaitīja Tautas fronte. No pirmdienas līdz ceturtdienai jau iztērējām 11 000, šodien pārskaitīs vēl piecus. Turpmāk tiem cilvēkiem, kas paliks posteņos, izdalīs bezmaksas ēdināšanas talonus. Daudzi kolhozi un citas lauku saimniecības mums par brīvu piegādāja produktus – kartupeļus, olas. Paldies visiem! Šodien lūgsim, lai radio vēlreiz paziņo, ka pie mums var naktī par brīvu paēst, sasildīties. Visu nakti vārījām zupu, vedām arī tieši uz objektiem, salējām lielajās piena kannās. Lai cilvēkiem spēks un izturība! Un kaut nu nekas ļauns nenotiktu!" Gods kalpot Latvijai!Evija Cera,  NRA  01/20/05     1991. gada barikāžu piemiņas zīmes saņēmuši 15 700 cilvēku.
	Vairāki desmiti cilvēku, kuri, nebaidoties par savu dzīvību, 1991. gada janvāra dienās sargāja galvaspilsētu, vakar saņēma barikāžu dalībnieku piemiņas zīmi.
	"Mēs gājām abas ar mazmeitu, nesām tēju, pīrādziņus uz Dzirnavu ielu," Neatkarīgajai pastāstīja Rozālija Šķēle, kas uz apbalvošanu bija ieradusies kopā ar sešus gadus veco mazmazmeitu Kristu Makevicu. R. Šķēlei piemiņas zīme piešķirta pirms pāris gadiem, bet vakar augsto pagodinājumu saņēma Rozālijas kundzes brālis Harijs Egle, kurš pats nevarēja ierasties, jo ir saslimis, un mazmeita Ineta Makevica-Šķēle. Viņu apmeklēt svinīgo brīdi kavējis darbs medicīnas centrā ARS. "Bijām izvārījušas sakņu zupiņu, aiznesām pie Ministru kabineta. Cilvēki bija ļoti pateicīgi un priecīgi," stāsta sirmā kundze. Asaras viņas acīs saskrien, atceroties kāda krievu tautības puiša reakciju, saņemot siltas zupas šķīvi: "Spasibo, babuška, ja tri dņa ņe jel." (Paldies, vecmāmiņ, es trīs dienas neesmu ēdis – krievu val.) Taujāta, vai ne reizi barikāžu laikā nav bijis bail, R. Šķēle stingri nosaka: "Ja tagad vajadzētu iet, gan būtu bail. Toreiz – nebija."
	1991. gada barikāžu piemiņas zīmes valdes priekšsēdētāja, Saeimas priekšsēdētāja Ingrīda Ūdre, sveicot apbalvojuma saņēmējus, pauda pārliecību, ka Latvijas tauta ir saglabājusi kopības izjūtu, kāda bija uz barikādēm. "Cilvēki gāja, neprasot, kas par to būs. Mēs aizstāvējām savu valsti. Mums bija zaudējumi, bet ne tik šausminoši kā citās valstīs." I. Ūdre uzsvēra, ka ikviens iedzīvotājs valstij ir svarīgs un, ikdienas darbus darot, šo kopības izjūtu nevajadzētu aizmirst. Saeimas priekšsēdētāja norādīja, ka ikviens barikāžu dalībnieks ir pelnījis atzinību un novērtējumu. Katru gadu Barikāžu atbalsta fonds saņem aptuveni 2000 pieteikumu piemiņas zīmes pasniegšanai. "Zinu, ja pienāks laiks, kad atkal vajadzēs stāvēt uz barikādēm, mēs tur būsim," ir pārliecināta I. Ūdre.
	Barikāžu atbalsta fondā Neatkarīgā uzzināja, ka piemiņas zīmi pasniedz kopš 1996. gada. Šogad par 1991. gada janvārī un augustā parādīto drošsirdību, pašaizliedzību un iniciatīvu, par ieguldījumiem organizatoriskajā un apgādes darbā apbalvojums piešķirts 521 cilvēkam. Apbalvojamo personu saraksts ir veidots pēc iesniegumiem, kas saņemti no rajonu, pilsētu un pagastu pašvaldībām, uzņēmumiem, sabiedriskajām organizācijām un individuālajiem iesniedzējiem. Līdz šim piemiņas zīmi saņēmuši 15 700 barikāžu aizstāvji.
Barikāžu atceres pasākumi 20. janvārī Rīgā
Laiks Notikums
14.00 Ziedu nolikšana II Meža kapos
16.00 Ziedu nolikšana pie Brīvības pieminekļa un kritušo piemiņas vietām Bastejkalnā
17.00 Dievkalpojums Doma baznīcā
18.00–19.00 Ugunskuri Doma laukumā
19.00 Dokumentālo filmu skate, veltīta A. Slapiņa jubilejai (kinoteātra Rīga Jaunajā zālē)
19.00–23.00 Barikāžu laika notikumiem veltīts pasākums Ķīpsalā
Avots: 1991. gada barikāžu dalībnieku atbalsta fonds
Vētras sekās...

Latvija zaudē sauszemes teritoriju
LNT  01/19/05     Nesen Latviju postījušais orkāns ticis pie sava vārda, zinātnieki tam devuši nosaukumu Ervins. Jaunākie aprēķini liecina, ka tas nodarījis ievērojamus postījumus gandrīz pusei Latvijas piekrastes. Pēc provizoriskām zinātnieku aplēsēm, Latvija uz visiem laikiem zaudējusi 100 līdz 150 hektāru lielu, noderīgu sauszemes platību. Taču postījumi varēja būt vēl milzīgāki, ja orkāna laikā būtu mainījies vēja virziens. Ciklonam, kas plosīja ne tikai Latviju, nosaukumu Ervins devuši Skandināvijas hidrometeorologi. Latvijas zinātniekiem līdz šim nav izdevies apskatīt pilnīgi visu Latvijas piekrasti, tomēr provizoriskie nodarītie postījumi ir apzināti. 
	Aprēķināts, ka orkāns Ervins no Latvijas piekrastes jūrā ieskalojis četrus līdz sešus miljonus kubikmetru smilšu, grants, oļu un mālu. Lai šādu daudzumu materiālu transportētu ar vilcienu, būtu nepieciešami 80 – 120 tūkstoši vagonu. Jūra noslaucījusi aizsargkāpas. Visdziļāk sauszemē ūdens iesniedzies Daugavgrīvā – aptuveni kilometru. 
	Lai atsevišķās vietās atjaunotu aizsargkāpas, speciālisti rekomendē pie stāvkrasta stādīt kārklus. Līdzīgi kā tas bija pēc 1969. gada orkā na. Tad ap kārkliem vējš sapūstu smiltis un ar gadiem atkal būtu kāpas, kas aizsargātu krastu no noskalošanas. Šoreiz gan pirms 35 gadiem dzītie pāļi un stādītie kārkli jūrmalas pludmalei nelīdzēja. 

Vētra Latvijai nodarījusi 70-90 miljonu latu zaudējumus 
LETA  01/20/05     Pēc pagaidām aptuvena novērtējuma, vētra Latvijai nodarījusi 70-90 miljonu latu zaudējumus, šodien žurnālistiem paziņoja finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP).
	Viņš norādīja, ka lielākie postījumi ir valsts mežos, kam stiprais vējš nodarījis aptuveni 60 miljonu latu zaudējumus. Ostām vētra nodarījusi aptuveni 6,5 miljonu latu zaudējumus, bet pašvaldībām vētras seku novēršanai nepieciešami aptuveni divi miljoni latu.
	Būtiski cietuši arī zemnieki, kuru zaudējumi esot ap 5,8 miljoniem latu. Aptuveni viens miljons latu nepieciešams Zemkopības ministrijas pārziņā esošajām iestādēm, no šīs summas 104 000 latu - Latvijas Lauksaimniecības Universitātes Tehniskajai fakultātei jumta atjaunošanai.
	Spurdziņš ir ticies ar vairākiem ministriem, lai apkopotu informāciju par vētras postījumiem. Kultūras ministrijas iestādēm stiprā vēja postījumu novēršanai nepieciešami aptuveni 200 000 latu, Labklājības ministrijas iestādēm - ap 41 000 latu, Iekšlietu ministrijas iestādēm - ap 17 000 latu, bet papildus ap 26 000 latu izlietoti operatīvajiem dienestiem, arī Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienestam, lai piedalītos vētras seku likvidēšanā.
	Dzelzceļa nozarei stiprais vējš nodarījis 108 000 latu zaudējumus, bet autoceļiem - 455 000 latu zaudējumus.
	Finanšu ministrs sacīja, ka sākotnēji aprēķini tiks precizēti, lai Latvija varētu lūgt Eiropas Savienības Solidaritātes fonda atbalstu. No tā tiek kompensēti izdevumi katastrofu seku likvidēšanai.
	Spurdziņš uzskata, ka Latvijai, ņemot vērā vētras postījumu apmēru, ir tiesības vērsties šajā fondā.
	Pēc aptuveni divām nedēļām, kad tiks apkopota precīza informācija, valdība varētu lemt par zaudējumu apmēra apstiprināšanu un vēršanos Solidaritātes fondā.
	Ministrs norādīja, ka papildus precīzai informācijai par zaudējumiem Eiropas Komisijā būs jāiesniedz vizuālie materiāli, kas atspoguļo postījumus. Iespējams arī, eksperti paši ieradīsies Latvijā, lai novērtētu situāciju.
	Satiksmes ministrijas (SM) Sabiedrisko attiecību nodaļā aģentūru LETA informēja, ka aviācijas jomā būtisku zaudējumu nav. Visi nelielie bojājumi ir jau likvidēti.
	Sabiedriskā transporta jomā vētras radītie zaudējumi pārsvarā saistāmi ar negūtajiem ieņēmumiem, jo tika pārtraukta vai būtiski samazināta pārvadājumu intensitāte. Materiālie zaudējumi pārvadātājiem pārsvarā gadījumu ir saistīti ar ēku un būvju postījumiem - ap 30 000 latu, norāda SM.
	Savukārt sakaru jomā zaudējumi ir apmēram 660 000 latu, bet šie zaudējumi tiks segti no uzņēmumu pašu līdzekļiem. Ministrija informē, ka tiek kārtota dokumentācija daļējai zaudējumu segšanai atbilstoši uzņēmumu apdrošināšanas līgumiem.
	Satiksmes ministrija arī apkopojusi vētras radītos zaudējumus Latvijas ostām. Rīgas brīvostas zaudējumi tiek lēsti 3,46 miljonu latu apmērā, Ventspils brīvostas - 1,639 miljonu latu apmērā, Liepājas ostas - 417 000 latu apmērā, Salacgrīvas ostas - 745 000 latu apmērā, Skultes ostas - 150 000 latu apmērā, Mērsraga ostas - 145 000 latu apmērā, Rojas ostas - 52 200 latu apmērā, Pāvilostas ostas - 50 000 latu apmērā, Engures ostas - 35 000 latu apmērā, bet Lielupes ostas zaudējumi tiek lēsti 100 000 latu apmērā. 

Mangaļsalā vētra atsedz senu kuģa vraku 
Dita Arāja,  Diena  01/21/04     Trīs no smiltīm izslējušies baļķa gali nevērīgam garāmgājējam varētu nozīmēt vien koka gabalus, kādus ikvienā liedagā var atrast desmitiem. Taču Mangaļsalas pludmalē tādi signalizē par smiltīs iegrimušu gadsimtiem senu noslēpumu — svešzemju burinieku. Tas pirms 200—300 gadiem šķēlis pasaules jūru viļņus, bet nu ierakts smiltīs Latvijas piekrastē un parādījies tikai pēc nesenās vētras, kuras milzu spēks atsedzis kuģa vraka atliekas.
	Smiltīs rēgojošās kuģa brangas — sānu karkasa daļas — pēc vētras pludmalē pamanījis Mangaļos dzīvojošais sporta treneris Jānis Krauklis. Gājis uz mājām pēc lāpstas, paracis, sapratis — ir! Zvanījis Jūrmalas pilsētas muzejam, lai lietpratēji brauc un novērtē, un ceturtdienas rītā viņi bija klāt. 
	Kaut naktī snidzis, tomēr laime, ka pāris centimetru biezā sniega kārta nav aizsegusi vietu, kur dus vraka atliekas. "Re, tur ir!" savdabīgās ekspedīcijas dalībniekiem Jānis norāda uz strupajiem baļķēnu galiem pārdesmit metru no ūdens. Vīri ķeras pie lāpstām un, neilgu laiciņu spēcīgi atmetot smiltis, atklājas vairākas, cita pie citas sastiprinātas brangas.
	"Tur būs kāds galvaskauss," smej racēji, taču jau no atraktā mazumiņa ir skaidrs, ka uzietais ir tikai kuģa pamatnes fragments — metrus piecus garš un četrus plats. Un tikai. Nekādu sadzīves priekšmetu, kas varētu liecināt par kuģotājiem un viņu laiku. 
	Kopumā burinieks varēja būt metrus trīsdesmit garš, varbūt pat garāks. Tolaik tāds uzskatīts par lielu, pamatīgu kuģi, tomēr pēc izskata un būvēšanas principiem, novērtējams kā tipveida kuģojamais. Brangas cieši viena pie otras sastiprinātas ar metāla tapām, un tas Jūrmalas muzeja zemūdens vēstures galveno speciālistu Voldemāru Rainu vedina domāt, ka atklātais uz Latviju braucis no svešas zemes — Holandes, Vācijas vai Zviedrijas. Iespējams, kuģotāji bijuši tirgoņi, bet tikpat labi burinieks varējis būt bruņots — tas jūrnieku drošībai, pa pasaules jūrām klejojot.
	Rīgas jūras līci pie Daugavas grīvas V.Rains dēvē par kuģu kapsētu. XIX gadsimta sākumā tur vienā naktī vien nogrimuši četrpadsmit kuģi. Rīgas līcis kuģošanai vētras vai pat tikai lielāka vēja laikā nav pateicīgs, jo tur viens vienīgs klajums, ne saliņu, ne fjordu kā, piemēram, Skandināvijā, kur kuģiem patverties. 
	Atklātā vraka liktenis tikai minams. Viens gan skaidrs — kuģis avarējis, apgāzies un, iespējams, izskalots krastā, kur gadu gaitā apklāts smiltīm. V.Rainam ir aizdomas, ka nule uzietais ir tas pats, kas šajā pašā pludmalē atrasts jau 1988.gadā, bet pēc tam atkal pazudis. Kas ar vraku notiks tālāk, nav zināms. V.Rains to noteikti iekļaus savā atrasto kuģu vraku reģistrā, kur jau ir mazliet vairāk par trijiem simtiem atklājumu. Vīri smej, ka vasarā jāsarīko talka, pilnībā jāatrok un no smiltīm jāizceļ burinieka atliekas. Tad, iespējams, varētu domāt par to iekonservēšanu, kas gan esot ļoti dārga un izmaksātu vairākus tūkstošus latu, lēš V.Rains. Pagaidām muzejnieki atrakto vraka daļu atkal apklāj smiltīm un atstāj Mangaļsalas liedagā. Varbūt līdz pavasarim.

Piešķir pirmos līdzekļus vētras seku likvidācijai
DELFI  01/24/05     Finanšu ministrs Oskars Spurdziņš pirmdien parakstījis pirmos rīkojumus par naudas piešķiršanu vētras seku likvidācijai, kopumā no budžeta līdzekļiem neparedzētiem gadījumiem atvēlot 42 138 latus Izglītības un Veselības ministrijām, portālu "Delfi" informēja Finanšu ministrija. 
	Izglītības un zinātnes ministrijai piešķirtos 17 148 latus paredzēts izlietot Valsts Kandavas lauksaimniecības tehnikuma un Ventspils augstskolas zaudējumu kompensēšanai. Kandavas lauksaimniecības tehnikums saņems 11 148 latus, bet Ventspils augstskola 6 000 latu postījumu novēršanai. 
	Savukārt Veselības obligātās apdrošināšanas valsts aģentūras bojāto vakcīnu iegādes izdevumu segšanai piešķirti 3274 lati, Rehabilitācijas centra "Tērvete" ēkas jumta atjaunošanai - 10 462 lati, bet "Rindzeles narkoloģiskās rehabilitācijas centram" katlu mājas dūmeņa un ēku jumta atjaunošanai, dīzeļģeneratora darbināšanai izlietotās degvielas apmaksai un teritorijas atbrīvošanai no nolauztajiem kokiem - 11 254 lati. 
	Jau ziņots, ka pēdējos četrdesmit gados stiprākā vētra Latvijā nodarījusi gandrīz 100 miljonus latu lielus zaudējumus un Spurdziņš plāno lūgt Eiropas Savienības palīdzību vētras seku likvidācijas apmaksai.

Citādā ziņā...

Bruņotajos spēkos atkal masveida saslimšana
DELFI  01/24/05     Nacionālo bruņoto spēku (NBS) karavīrus kārtējo reizi piemeklēja masveida saslimšana, pagaidām nav noskaidrots slimības cēlonis, taču 38 saslimušajiem ir līdzīgi simptomi - slikta dūša un vemšana. 
	NBS Preses un Informācijas daļas priekšnieks Uldis Davidovs informēja, ka piektdienas vakarā NBS Štāba bataljona medpunktā vērsās divi obligātā militārā dienesta karavīri, kuri sūdzējās par sliktu dūšu un vemšanu. Naktī medpunktā palīdzību meklējuši vēl vairāki karavīri ar līdzīgām sūdzībām. 
	Šobrīd 26 smagāk saslimušie karavīri ir hospitalizēti Latvijas Infektoloģijas centrā diagnozes noteikšanai un 12 ārstējas dienesta vietā. Lai noskaidrotu saslimšanas cēloni, ir paņemtas analīzes no pārtikas produktiem un kontaktpersonām, nomazgājumiem. Paraugi nosūtīti laboratoriskai pārbaudei. Diagnoze varētu būs zināma trešdien, pēc seroloģisko analīžu rezultātu saņemšanas. 
	Sestdien izmeklēšanu uzsāka NBS medicīnas dienesta, NBS pārtikas dienesta, Sabiedrības Veselības aģentūras, Pārtikas veterinārā dienesta, Sanitārās inspekcijas un Katastrofu Medicīnas centra speciālisti. 
	Dažādas infekcijas jau ne pirmo reizi piemeklē Latvijas karavīrus. Pērnā gada nogalē ar zarnu infekcijas slimību saslimuši 60 Ādažu mobilā strēlnieku pulka karavīri. Oktobrī 11 karavīri Ādažos saslimuši ar salmonelozi, kuras iemesls bija higiēnas normu pārkāpums vietējā kafejnīcā. Savukārt 2003.gadā gandrīz simts Alūksnes mobilo strēlnieku pulka kareivji saslimuši ar kādu zarnu infekcijas slimību, kuras iemesls arī bijis higiēnas normu pārkāpumus ēdināšanas blokā.

Nenoklusēt patiesību
Konrāds Sondors, docents, vēsturnieks  NRA  01/24/05      Latvijas vēsturē ir daudz neērtu lappušu, par kurām beidzot jāsāk runāt.
	Pēdējo pāris gadu laikā sabiedrībā vairākkārt uzvirmojušas diskusijas gan par pieminekļa nepieciešamību Latvijas pirmā prezidenta Jāņa Čakstes dēlam Konstantīnam Čakstem, gan par šā pieminekļa vizuālo tēlu un atrašanās vietu.
	Kad 1993. gadā pie nama Rīgā, Dzirnavu ielā 31, kurā K. Čakste dzīvojis 17 gadu, tika atklāta viņam veltīta piemiņas plāksne, reti kurš Latvijā bija dzirdējis viņa vārdu. Vēlāk parādījās dažas K. Čakstem veltītas publikācijas, bet nesen tām pievienojās Arnolda Auziņa grāmata Konstantīns Čakste.
	Sava varoņa personību un politisko darbību A. Auziņš atklāj uz samērā plaša vēsturisko notikumu fona. Latviešu tauta Otrā pasaules kara gados tika malta starp divu totalitāro okupācijas režīmu - staļiniskā un hitleriskā - dzirnakmeņiem. Ne viena, ne otra režīma politika neatbilda Latvijas valsts un tautas interesēm, taču katrs no tiem centās izmantot mūsu ekonomiskos resursus un dzīvo spēku savstarpējā cīņā. Tautas gaišākie un drosmīgākie cilvēki izmisīgi meklēja izeju no šīs neapskaužamās situācijas, kura apdraudēja nācijas saglabāšanos. 1943. gada augustā apvienojās inteliģences grupa, kura spēja tautai parādīt tās patiesos mērķus - neatbalstīt nevienu no karojošām pusēm, izvērst cīņu pret abiem okupācijas režīmiem un ar demokrātisko ārvalstu palīdzību atjaunot neatkarīgu, demokrātisku Latvijas valsti. Šī grupa izveidoja nelegālu politisku organizāciju Latvijas Centrālā padome (LCP), kuras priekšgalā tika izvirzīts Universitātes Juridiskās fakultātes 43 gadus vecais profesors Konstantīns Čakste.
	A. Auziņš hronoloģiski izseko sava varoņa dzīves gaitām, sākot ar viņa personības veidošanos nākamā Latvijas prezidenta deviņu bērnu saskanīgajā ģimenē, parāda viņu kā uzmanīgu vīru, gādīgu divu meitu tēvu. Sekmīgi beidzis Universitāti, K. Čakste kļūst par jaunāko šīs mācību iestādes profesoru. Pētījumi liecina, ka pirms kara K. Čakste ar politiku nopietni nenodarbojās, taču tautai grūtā brīdī viņš nešaubīdamies uzņēmās bīstamos pagrīdes organizācijas vadītāja pienākumus. Riskēdams ar dzīvību, K. Čakste to darīja neatkarīgas valsts atjaunošanas vārdā. 
	K. Čakstes vadībā LCP spēja apvienot brīvvalsts laiku politiskos pretiniekus, piemēram, sociāldemokrātus un Zemnieku savienības biedrus. Mērķis bija kopējs - neatkarīga Latvija. LCP uzturēja sakarus ar brīvvalsts laika sūtņiem ārzemēs, informēja demokrātisko valstu valdības par stāvokli Latvijā, organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju, palīdzēja izvairīties no mobilizācijas vācu armijā, izplatīja savu avīzi.
	Kā īpaši drosmīgu soli autors savā darbā pamatoti atzīmē K. Čakstes vadībā uzrakstīto deklarāciju - memorandu -, kurā 1944. gada martā okupācijas iestādēm tika pieprasīts atjaunot neatkarīgu Latvijas valsti un tās Satversmi. To parakstīja 190 sabiedrībā pazīstamu inteliģences pārstāvju. Žēl, ka vismaz daļu no tiem autors nav minējis. Starp viņiem bija ilggadējais Saeimas priekšsēdētājs Pauls Kalniņš, viņa dēls Bruno Kalniņš, rakstnieks Kārlis Skalbe, bīskaps Jāzeps Rancāns u. c. Dokuments tika nogādāts un izplatīts Rietumeiropā, kur līdz ar to kļuva zināms Latvijas tautas vairākuma patiesais noskaņojums. Kāds zviedru žurnālists šo dokumentu nosaucis par latviešu dvēseļu kliedzienu.
	K. Čakstes laikabiedri viņu ir raksturojuši kā inteliģentu un godīgu politiķi, kurš nākotnē varētu kļūt par Latvijas valsts prezidentu. K. Čakste izteicis nelokāmu pārliecību, ka Latvija atkal būs brīva valsts, taču piebildis, ka nezina, vai to piedzīvos. Diemžēl K. Čakste to nepiedzīvoja, jo 1944. gada 29. aprīlī tika arestēts un ieslodzīts Štuthofas nometnē. Tur, badā novārdzināts, 20 grādu salā viņš 1945. gada 22. februārī mira nometnes evakuācijas laikā. K. Čakstes morālo spēku apliecina kaut vai tāds piemērs - kad profesora klātbūtnē sadistiski tika mocīti viņa studenti, lai tie atklātu LCP vadītāju, viņš pats atzinās un panāca šo eksekūciju pārtraukšanu.
	Tomēr ne visam A. Auziņa paustajam gribētos piekrist. Tā, piemēram, autors raksta, ka ģenerāļa Kureļa vīri savus ieročus pret vāciešiem pavērst nemaz neesot domājuši. Jānis Kurelis bija LCP militārās komisijas vadītājs, kura rīcībā Ventspils rajona Puzes pagastā 1944. gada oktobra beigās bija sapulcējušies aptuveni 1800 bruņotu vīru. Šāds autora secinājums ir pareizs tikai par Kureļa vienības pamatgrupu, kura pēc ģenerāļa pavēles 10. novembrī soda vienībām padevās bez kaujas. Aizdomīgu vācu žēlastību sagaidīja tikai pats Kurelis. Astoņi virsnieki tika Liepājā nošauti, daudzi ieslodzīti Štuthofas koncentrācijas nometnē, kurā visā kara laikā bojā gājuši aptuveni 6000 latviešu.
	Taču aptuveni 600 vīru liela kureliešu grupa leitnanta Roberta Rubeņa vadībā trīs nedēļas izmisīgi cīnījās ar vācu soda ekspedīciju pārspēku, viņi izmantoja pat smagos ieročus un lidmašīnas. Abās karojošās pusēs bija daudz kritušo, krita arī vienības komandieris R. Rubenis, bet dzīvi palikušie izklīda Kurzemes mežos. Žēl, ka A. Auziņš nav uzskatījis par vajadzīgu parādīt šo vīru varonīgo cīņu. Tad viņam nebūtu pamata secināt, ka "Kureļa butaforiskā armija neierakstīja slavas lappusi latviešu kauju vēsturē..." (56. lpp.). Trimdas vēsturnieks H. Biezais ir pamatoti secinājis, ka "nav iemesla aizmirst Rubeņa bataljona vīru varonību". Taču visbiežāk, tāpat kā recenzējamajā grāmatā, tā tiek noklusēta.

Okupācijas režīmu laikā Latvija zaudēja trešo daļu cilvēku 
LETA  01/24/05     Komunistiskā un nacistiskā okupācijas režīma laikā Latvija kopumā zaudējusi ap 700 000 iedzīvotāju jeb trešo daļu no visu pilsoņu kopskaita, atgādina Valsts prezidenta institūcijas paspārnē strādājošā Latvijas Vēsturnieku komisija. 
	Komunistiskā režīma periodā tika nogalināti, ieslodzīti cietumos un nometnēs, deportēti vai citādi represēti apmēram 200 000 cilvēku. Vissmagākās bija 1941.gada 14.jūnija deportācijas, kad no 15 424 izsūtīto bojā gāja 6081 cilvēks jeb 39,4% no izsūtīto kopskaita. 
	Nacistiskās Vācijas okupācijas periodā 1941.-1945. gadā Latvijā tika iznīcināti ap 90 000 Latvijas iedzīvotāju, no tiem - ap 70 000 ebreju, 18 000 latviešu, ap 2000 čigānu. Nacistu režīma laikā Latvijā no okupētajām Eiropas valstīm ieveda un nogalināja ap 20 000 ebreju. 
	Abas okupācijas varas Latvijā no 1940. līdz 1990. gadam represējušas ap 300 000 cilvēku. Salīdzinājumā ar pilsoņu kopskaitu tas mūsdienās atbilstu vismaz 40 miljoniem ASV, 9 miljoniem Lielbritānijas vai Francijas un 12 miljoniem Vācijas pilsoņu, norāda Vēsturnieku komisija. 
	Glābjoties no atkārtotas padomju okupācijas, Otrā pasaules kara beigās Rietumos nonāca ap 130 000 cilvēku. 
	Ap 50 000 Latvijas iedzīvotāju gāja bojā, cīnoties Austrumu frontē vācu bruņoto spēku sastāvā. Līdzīgs skaits, ap 50 000 kritušu Latvijas iedzīvotāju bija arī Sarkanajā armijā. 
	Pavisam kara darbībā 1941.-1945. gadā bojā gāja aptuveni 120 000 Latvijas pilsoņu - karavīru un civiliedzīvotāju. 
	1939.-1940. gadā uz Vāciju aizbrauca ap 70 000 baltvāciešu. 
	Pētnieki uzskata, ka abu okupācijas režīmu laikā Latvija kopumā ir zaudējusi ap 700 000 iedzīvotāju jeb trešo daļu no visu pilsoņu kopskaita. Latvieši kā nācija šo liktenīgo notikumu dēļ arī samazinājās aptuveni par trešo daļu no sava kopskaita. 
	Dati par abu okupācijas režīmu radītajiem zaudējumiem apkopoti Latvijas starptautiskās Vēsturnieku komisijas rakstos, kas ietver Latvijas Valsts arhīva datus, kā arī informāciju no grāmatas "Okupācijas varu politika Latvijā. 1939-1991" (1999). 
	Kā ziņots, rīt, 25.janvārī, plkst.11 Rīgas pilī notiks grāmatas "Latvijas vēsture: 20.gadsimts" atvēršana. Grāmata tapusi pēc Vēsturnieku komisijas ierosinājuma ar Latvijas vēstniecības Krievijā morālu atbalstu latviešu un krievu valodā, tā ir papildināta ar jaunākajiem vēstures pētījumiem.

Pāvests Jānis Pāvils II dāvā zvanu svētā Meinarda baznīcai Liepājā 
LETA  01/25/05     Romas pāvests Jānis Pāvils II svētā Meinarda baznīcai Liepājā dāvājis zvanu, aģentūru LETA informēja Liepājas bīskaps Vilhelms Lapelis.
	No Romas 800 kilogramu smagais zvans atsūtīts ar lidmašīnu uz Viļņu un no turienes ar pāvesta vēstnieka Baltijas valstīs arhibīskapa Petra Zurbriggena gādību atvests īpašā automašīnā uz Liepāju.
	Zvans ir novietots svētā Meinarda baznīcā un ir apskatāms, kamēr uzbūvēs zvanu torni. Tā projektēšana ir pasūtīta Andra Kokina arhitektu birojā "AKA".
	Zvanu pāvests bija saņēmis kā dāvanu no Itālijas svētās Cecīlijas apvienības 2003.gada garīgās mūzikas kongresa, atzīmējot pāvesta Pija X dokumenta par garīgo mūziku simtgadi.
	Uz zvana itāļu un latīņu valodā aprakstīts tā dāvināšanas pamatojums pāvestam. Uz tā attēlota Svētā Cecīlija, kas spēlē arfu, pāvesta Jāņa Pāvila ģerbonis un viņa devīze: "Totus tuus" (Viss tavs) 1979., kā arī pāvesta Pija X ģerbonis un viņa devīze: "Instaurare omnia in Christo" (Visu atjaunot Kristū) 1903. Uz tā ir arī zvana fabrikanta ģerbonis - Perego Luigi, 2003.
	2004.gada 19.septembrī pāvesta vēstnieka Baltijas valstīs arhibīskapa Zurbriggena vizītes laikā Liepājā Lapelis lūdza palīdzēt sagādāt zvanu svētā Meinarda baznīcai.
	Arī pati Meinarda baznīca ir pāvesta dāvana un Liepājā nonākusi no Hannoveres izstādes, kur šī celtne kalpoja kā Vatikāna paviljons. 

Piemin holokausta upurus
Ilze Garoza,  NRA  01/26/05    Holokausta upuru piemiņas nedēļā uzvirmo antisemītiskas kaislības.
	Pēc pirmdien Apvienoto Nāciju Organizācijā sarīkotās bezprecedenta sēdes, kurā tika izvērtētas nacisma sekas un nosodīts holokausts, vakar Vācijas un Francijas vadītāji uzstājās abu valstu galvaspilsētās ar vēstījumu par nacisma postošo raksturu.
	"Mēs nesam šo nastu ar nožēlu, tajā pašā laikā ar lielu atbildības sajūtu," sacīja Vācijas kanclers Gerhards Šrēders, aicinot vērsties pret neonacistiem un iecietības ienaidniekiem. Viņš ar nožēlu atgādināja, ka arī vienkāršie iedzīvotāji savulaik atbalstījuši nacistu izvērsto antisemītisko politiku.
	G. Šrēdera uzstāšanās notika tikai dienu pēc tam, kad Vācijas valdība atklāti nosodīja radikāli labējās Nacionālās demokrātijas partijas rīcību saistībā ar 60. gadadienu, kopš lielākās ebreju un citu tautu pārstāvju koncentrācijas nometnes atbrīvošanas 1945. gada 27. janvārī. Saksonijas pavalsts parlamentā pārstāvētā Nacionālā demokrātijas partija pagājušo piektdien demonstratīvi pameta parlamenta sēžu zāli pirms holokausta upuru piemiņai veltītā klusuma brīža, ziņo Vācijas raidsabiedrība Deutsche Welle. (Pagājušā gada septembrī notikušajās vēlēšanās partija ieguva deviņus procentus sabiedrības atbalsta, nodrošinot 12 vietu Saksijas parlamentā pirmo reizi kopš 1968. gada.) Vēl joprojām Berlīnē turpinās būvniecības darbi holokausta upuru memoriāla izveidē netālu no Branderburgas vārtiem, kur 2700 kapakmeņiem līdzīgas betona plāksnes iemiesos atgādinājumu par II pasaules kara laikā piedzīvotajām šausmām. Šī monumentālā vēstījuma nākamajām paaudzēm atklāšana paredzēta 10. maijā. 
	Savukārt jau gatava holokausta upuru piemiņas memoriāla atklāšanas ceremonijā Parīzē Francijas prezidents Žaks Širaks vakar uzsvēra: "Tas mums dod nebeidzamu pienākumu būt piesardzīgiem. Antisemītisms nav viedoklis. Tā ir perversitāte, perversitāte, kas nogalina," piebilda Francijas vadītājs. Jaunatklātajā piemiņas memoriālā ierakstīti 72 000 Francijas deportēto ebreju vārdi. "Šo ķēdi nedrīkst pārraut," uzrunā sacīja Ž. Širaks, atsaucoties uz nepieciešamību no paaudzes paaudzē nodot šo vēstījumu. Jāpiebilst, ka 2004. gadā Francijā krasi palielinājās antisemītisko uzbrukumu skaits un tika reģistrēti 1513 šādu noziegumu. Tas ir par 82% vairāk nekā 2003. gadā, un gandrīz trešā daļa no tiem (361) bija vardarbīgi, liecina Iekšlietu ministrijas publiskotie dati.
	Tikmēr Krievijas ebrejos sašutumu izraisījušas parlamenta deputātu ebrejiem izteiktās apsūdzības, ka viņi paši provocējot antisemītismu. Aptuveni 20 deputātu parakstījuši vēstuli Krievijas ģenerālprokuroram, kurā, pamatojoties uz likumu, kas aizliedz ekstrēmistu darbību, lūdz veikt ebreju organizāciju darbības izmeklēšanu un izskatīt jautājumu par to slēgšanu. Minēto vēstuli kopumā parakstījuši 500 cilvēku. Kad šonedēļ ziņas par viņu parakstīto vēstuli nāca atklātībā, parlamenta deputāti atsaukuši savu aicinājumu, taču Krievijas augstākais rabīns Berls Lazars uzsvēris, ka vēstule izraisījusi sašutumu valstī dzīvojošā viena miljona ebreju vidū un izvirzījusi jautājumu, vai kāds ir kaut ko mācījies no holokausta.Jauno arodbiedrību streikus rosinot krievu skolu štābs 
Dita Arāja, Zane Zālīte,  Diena  01/26/05     Krievu skolu aizstāvības štābs, vīlies spējās izjaukt mazākumtautību izglītības reformas gaitu, tagad caur jaunveidoto Latvijas Arodbiedrību padomi (LAP), iespējams, mēģina radīt sociālo nestabilitāti, mudinot uz streikiem dažās nozarēs strādājošos. Šāds pieņēmums izriet no premjera Aigara Kalvīša (TP) izteikumiem, kas balstīti uz Latvijas drošības iestāžu sniegtajām ziņām. 
	Gan štāba aktīvisti, gan LAP viņiem raidītos pārmetumus noliedz un vismaz Dienai paustajos vārdos viens no otra norobežojas. Tomēr ir viena redzama abas organizācijas vienojoša saikne — Latvijas Jaunatnes partijas līderis Jānis Kuzins, kas kopā ar PCTVL aktīvi cīnījies pret reformu, bet patlaban vada LAP. Drošības policijas (DP) priekšnieka palīdze Kristīne Apse–Krūmiņa, atturoties no konkrētiem skaidrojumiem, informē: "Kuzina darbība liecina, ka šā cilvēka patiesie mērķi neatbilst viņa publiskajai darbībai."
	DP uzmanības lokā LAP nonākusi, kad Latvijas Neatkarīgās transporta arodbiedrības (LNTA) pārstāvis Oļegs Proņins aicināja Rīgas satiksmes autobusu šoferus uz streiku. LNTA ir viena no trim arodbiedrībām, kas apvienojušās LAP. 
	Pārējās ir Latvijas Māsu arodbiedrība (LMA) un Latvijas Neatkarīgās apsardzes struktūru darbinieku arodbiedrība. Iecerēts, ka janvāra beigās tās dibinās Latvijas arodbiedrību savienību, kas strādājošos aktīvi aicinātu streikot. 
	LMA plāno februārī vairākas dienas streikot, pieprasot algu paaugstinājumu. Veselības ministrs Gundars Bērziņš (TP) un A.Kalvītis šīs aktivitātes saistījuši ar priekšvēlēšanu kampaņu. "Ir vajadzīgas finanses, jo akcijas izmaksā dārgi. Acīmredzot šo kungu rīcībā ir līdzekļi," saka Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības (LBAS) priekšsēdis Pēteris Krīgers. J.Kuzins stāsta, ka LAP apvieno ap 2500 biedru un pārtiek tikai no biedru naudām, kas esot 1—3% no algas gadā. Te jāatgādina, ka pērn iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP) publiski paziņoja — daļa naudas štāba kasē ieplūstot no Maskavas. DP Dienai apliecina, ka štābam ir kontakti ar Krieviju. 
	"Te nāk prātā domas par boļševikiem pagrīdniekiem," ironizē sociologs Arnis Kaktiņš. Viņš teorētiski pieļauj štābistu metamorfozes, jo "skaidrs, ka viņu politiskās ambīcijas ir krietni plašākas nekā skolu reforma, tādēļ grūti iedomāties, ka cilvēki, kas sajutuši slavas garšu, pēc reformas aizietu ikdienas gaitās". Tam iebilst Rīgas domes (RD) deputāts, štāba aktīvists Genadijs Kotovs (PCTVL): "Štābs nesadarbojas ar arodbiedrībām." Viņaprāt, nav korekti apgalvot, ka štābs uz arodbiedrībām meties pēc sakāves izglītības frontē, jo "izglītības likuma grozījumi stājās spēkā, bet praktiski nedarbojas, un tas ir mūsu panākums".
	To, ka LAP par strādājošo tiesībām cīnās ar dīvainām metodēm, apliecina P.Krīgera teiktais. Pēc viņa pieredzes, efektīvāk darba ņēmēju tiesības var aizstāvēt, nevis revolucionāri musinot streikot, bet sarunu ceļā. Arī likums streiku paredz kā galējo līdzekli, ja nav panākta vienošanās. Latvijas Veselības un sociālās aprūpes darbinieku arodbiedrība (LVSADA), kas vieno ap 7500 medmāsu, no LMA nodoma streikot norobežojas. Par LMA varbūtējo politisko angažētību dzirdēts tikai pastarpināti, taču LMA sākotnējā prasība dubultot algas līdz Ls 340 esot utopiska, skaidro LVSADA priekšsēde Ruta Vīksna. 
	Kaut J.Kuzins Dienai stāsta par LAP vienotību, realitāte rādās cita. "Saistībā ar to mums ir izmaiņas," minstinoties saka LMA priekšsēdis Aigars Lavrinovičs. Jaunās arodorganizāciju savienības veidotāji plānojot tikšanos, lai apspriestu J.Kuzina aktivitātes ar varbūtēju nolūku "atteikties no viņa pakalpojumiem". "Esmu vairākkārt teicis, ka arodbiedrība nevar būt politiska," atgādina A.Lavrinovičs. LMA aizstāvot tikai medmāsu, nevis kāda politiskā spēka intereses. 
	J.Kuzins savulaik vadīja LSDSP jaunatnes organizāciju, taču partiju viņam nācās atstāt, kad viņš pie Eiropas Padomes protestēja pret izglītības reformu Tatjanas Ždanokas (PCTVL) rīkotajā piketā. "Viņam bija vēlme ļoti ātri taisīt politisko karjeru, un tam bija nepieciešama atpazīstamība, izmantojot visus iespējamos līdzekļus," saka LSDSP ģenerālsekretārs Jānis Dinevičs. Kādu laiku J.Kuzins bija Rīgas vicemēra Sergeja Dolgopolova palīgs, bet nesen nodibināja savu — Latvijas Jaunatnes partiju, kas uz RD startēšot ar savu sarakstu, bet Jūrmalā kandidēšot kopā ar Jurija Žuravļova apvienību Dzimtene.

Gada vārda titulu iegūst 'mēstule'
LETA  01/26/05Par gada vārdu kļuvis vārds "mēstule", par gada nevārdu atzīts vārds "māsterplāns". 
	Savukārt gada spārnotais teiciens ir "valsts deg zilās ugunīs". Kā ziņots, šos vārdus teica bijušais Ministru prezidents Indulis Emsis (ZZS), informējot, ka valdība nespēj pieņemt visus nepieciešamos normatīvos aktus līdz 1.maijam, kad Latvija kļuva par Eiropas Savienības dalībvalsti. 
	Latviešu valodas attīstības kopa saņēmusi un izskatījusi vairāk nekā 250 pamatotu ieteikumu šiem tituliem. 
Par gada vārdu kļūst spilgtākais, trāpīgākais vārds, kas pirmo reizi izskanējis, kļuvis populārs vai popularitāti atguvis pagājušā gadā un veidots pēc latviešu valodas likumiem. 
	Gada "nevārda" titulu iegūst gada nejēdzīgākais vārds, lieks svešķermenis, kas parādījies valodā vai kļuvis manāmi dzirdamāks 2004.gadā, vai lietots ar šim gadam raksturīgu jaunu vai īpašu nozīmi, savukārt par gada spārnoto teicienu kļūst īpaši bieži lietots vai sevišķi pamanīts gada dīvainākais izteiciens. 
	Jau ziņots, ka līdz šim par gada "nevārdu" bija ieteikti tādi vārdi kā "masterplāns", "inflācija", "visoptimālākais", "bez tiesībām" (būtu jālieto "pie stūres bez autovadītāja atļaujas"), "projekta iniciācija" un citi. 
	Kā spārnotais teiciens tika ieteikti vairāki amatpersonu izteikumi, piemēram, bijušā Ministru prezidenta Induļa Emša (ZZS) izteikumi "gulēju murkšķa miegā" un "lidojošie zārki", Ingrīdas Ūdres (ZZS) teiktais "esmu caurspīdīga kā sniegpārsliņa" un deputāta Staņislava Šķestera (ZZS) teiciens "strādāt arī ir darbs". 
	Pagājušā gada vārda titulam bija ieteikti - "cietnis" ("cietā diska" vietā), "burziņš" un "grūstiņš" (Imanta Ziedoņa ieteikumi vārda "tusiņš" vietā), "eira" (kā labāks par nelokāmo "eiro") un citi. Vārds "eira" gan vairākkārt ieteikts arī kā "nevārds". 
	Līdzīgas akcijas, lai pievērstu sabiedrības uzmanību valodas saturiskajai un formālajai tīrībai, notiek daudzās valstīs, arī Vācijā un ASV. 
	Latvijā pirmo reizi tāda notika 2003./2004.gadā, kad par gada vārdu kļuva "zīmols", par "nevārdu" - "eiro" nelokamības dēļ, bet par spārnoto teicienu - "zelta rokas" jaunā nozīmē.