K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?
Nr. 380: 2005. g. 6. - 17. janvāris

Barikāžu dienās...

"Es darīju, un punkts!"
dialogi.lv  01/17/05    Barikādes, Tautas fronte, Pilsoņu komitejas — tā jau ir vēsture, tagad par to var runāt mierīgi. Tomēr atkal un atkal rodas jautājums: kāpēc viss iznāca tā, ne citādi. Valdis BĒRZIŅŠ, viens no pieciem LTF Jūrmalas nodaļas līdzpriekšsēdētājiem, uzskata, ka vainas apziņas, eiforijas un baiļu sajūtas vietā ir jāveidojas atbildības sajūtai. "Visu, kas ir izdarīts, esam izdarījuši mēs."
	— Neņemot vērā zināmu vilšanos par neatkarības augļiem, daudzi cilvēki uz jautājumu: "Vai jūs vēlreiz ietu uz barikādēm?" atbildētu "jā".
	— Es arī atbildētu "jā". Tādos apstākļos un, spriežot pēc informācijas, kāda tobrīd bija manā rīcībā, es ietu uz barikādēm ne tikai vēlreiz, bet pat visas desmit reizes.
	— Ko gan šajā filmā jūs vēlētos attīt atpakaļ un mainīt?
	— Kā tas ir domāts — man vai vispār? Ja vispār, tad visdrīzāk gribētos, lai cilvēki būtu krietni, gudri un domātu tāpat kā es. To vienmēr drīkst gribēt. Tā kā tas nav iespējams, tad nedomāju, ka būtu jēga kaut ko attīt atpakaļ. Vēsturē varbūtības nepastāv. Tas ir... kaut gan gribēju teikt "normāli", teikšu citādi: viss ir tā, kā tam jābūt.
	— Ja jau jūs esat dzīva vēsture, un tā tiešām tiek veidota ļoti strauji, mēģināsim atcerēties, kur tieši jūs bijāt 1991. gada 19.-21. janvārī, ko darījāt, kur stāvējāt?
	— Uz barikādēm es biju no pirmās dienas trijiem naktī līdz pat trešajai dienai. Mans patēvs bija zemessargs, viņam piezvanīja un teica, ka ir jābrauc. Viņš paņēma līdzi mani, es — vecāko dēlu, un mēs atbraucām šurp trijatā. Atnācām uz Doma laukumu, bet toreiz tur bija relatīvi nedaudz cilvēku.
Mana attieksme pret Zemessardzi bija viennozīmīga. Tā kā es esmu pārliecināts pacifists, tad jebkādi vīri ar ieročiem manī izraisa negatīvas emocijas, pat tad, ja es saprotu, ka tas ir nepieciešams. Vēl vairāk tādēļ, ka jautājums: vai tas ir nepieciešams, ir strīdīgs. Man šķita, ka tās ir bērnu spēles. Es nevaru teikt, ka nevajadzēja turp iet. Taču bija vēlams, lai tur ierastos ļaudis ar lielāku vai mazāku profesionālu pieredzi un izpratni par to, ko vajag darīt. 
	— Kur gan jūs Padomju Savienībā gribējāt atrast profesionālus politiķus?
	— Ja es lecu ūdenī glābt cilvēku, tad man jāprot peldēt. Ja man nav citas izejas, es, protams, noslīkšu kopā ar viņu. Ielēkšu, bet noslīkšu. Mēs ienācām politikā, bet peldēt nemācējām, un Zemessardze, šie vīri — tāpat. Var jau būt, ka es redzēju tikai šo pusi, jo mans patēvs un viņa paziņas bija vienā vecumā — vīri ap 50 gadiem, kuri spēja cīnīties. Par ko? "Vajag, un viss!"
	— Vai viņš bija gatavs apturēt tankus ar plikām rokām?
	— Vispār, jā. Kas attiecas uz barikādēm, tad es arī biju gatavs... Te viss samezglojas tik sarežģīti. Kad vēl tā laika relatīvi mierīgajā dzīvē viņš gribēja, lai mājās būtu ierocis, es kategoriski teicu: "Mājās ir mazi bērni. Ej prom. Nebūs, un viss. Ja tev vajadzēs šaut, tad ieroci iedos, bet pagaidām sēdi mierā!" Starp mums radās samērā nopietns konflikts par to, ka es esmu tik inteliģents... Tomēr, kad bija barikāžu nakts, viņš mani pamodināja. Protams, ka es braucu.
	— Kāpēc?
	— Tāpēc, ka tā vajag. Pēc atbraukšanas mani norīkoja uz šo barikādi...
	— No kuras puses atbraucāt?
	— No Jūrmalas. Kad man ierādīja vietu barikādēs uz Kaļķu un Aspazijas ielu stūra un viss vairāk vai mazāk noskaidrojās, es stāvēju un domāju: "Ko gan es šeit daru?" Nu, sēžam ar', kādi desmit cilvēki. Daži vecāki, daži pusaudži, kuri paņemti līdzi, bet vīri bija par mani vecāki. Viņi visi bija samērā drūmi. Es nodomāju, ka nekādi tanki tā arī nebrauks. Vienkārša loģika. Cik man bija zināms, tie atradās Ādažos, un, ja tie no turienes sāktu braukt, kāds noteikti ieraudzītu un mums paziņotu. Ja arī tanks parādītos aiz stūra, tad es to uzzinātu vismaz desmit minūtes iepriekš. Ko tad darīt? Es sapratu, ka neko daudz. Es tik un tā stāvētu uz ielas, ja tas brauktu. Stāvētu tā priekšā. Varbūt tajā būtu kāds izbijies jauns puisis, kurš mani nesabrauktu. Tāpēc ka aiz manis stāvēja cilvēku pilna krastmala. Tur jau bija sākusies manifestācija, bija dzirdams, ka pārbauda skaļruņus. Pat tad, ja neapstātos pie manis, tad varbūt pie nākamā posteņa. Varbūt arī vēl kaut kas notiktu, un viss. Tik un tā es nevarēju skriet prom. Tur bija mans dēls. Viņš uz mani skatījās, bet, iespējams, pats baidījās vairāk par mani.
	— Vai jūsu patēvam bija īpaši iemesli ienīst padomju varu?
	— Nē, viņš iestājās Zemessardzē tāpēc, ka ir jābūt kārtībai. Manuprāt, viņš joprojām tur grozās, bet tur ir nobīdījuši malā tādus diletantus kā viņš. Toreiz tas notika kārtības labad. Godīgi gāja uz visām savām dežūrām. Droši vien viņš tajā naktī, kad sēdēja tur, domāja tāpat kā es. Diemžēl mūsu latiņas atrodas dažādā augstumā. Varbūt viņš to uztvēra nopietni. Tās dežūras man nešķita nopietnas. Toties šī dežūra man šķita nopietna. Es pilnīgi pieļauju, ka ir ļaudis, kam dežūra uz barikādēm nešķita nopietna. Pilnīgi iespējams.
	Demonstrācija beidzās, cilvēki izklīda, barikādes stāvēja kā stāvējušas, visi gaidīja. Tātad, ja nekas nebija noticis, tad visdrīzāk vairs arī nenotiks. Neatkārtosies Viļņas notikumi. Es nolēmu, ka varu braukt mājās. Trešajā vai ceturtajā dienā Tautas frontes Jūrmalas nodaļai tika piešķirts iecirknis tur, kur tagad Pērses ielā atrodas "Telecom" kases. Tur bija telefona centrāle. Tagad saka: uz tām barikādēm visi pļēguroja. Tas viss bija. Taču tas notika tikai kādā trešajā dienā, jo tik ilgi ļaudis nevar noturēt sasprindzinājumā. Ar marodierismu kareivji parasti nodarbojas tad, ja viņi atrodas lauku apvidos, kur nekas nenotiek. Taču, ja aiz ciema šauj, tad neviens nezog, visi mobilizējas. 
	— Vai jūs sajutāt, ka darbojas kaut kāda vadība, organizācija?
	— Daļēji. Man ir grūti spriest, jo mēs jau kopš paša sākuma bijām norīkoti pirmajās rindās. Gājām un nostājāmies tur, kur tas bija nepieciešams. 
	— Vai tiešām visi pilsētnieki nesa jums klāt karstu tēju?
	— Jā, protams. Es negribētu, lai to uztver kā varonību. Gan es, gan tie ļaudis, kurus es pazīstu, visi to darīja tikai tādēļ, ka tā vajag.
	— Vai iekšējas pavēles dēļ?
	— Droši vien. Nevienam nedrīkst prasīt, lai viņš veiktu varoņdarbus. Protams, gaidīt var, bet nedrīkst pieprasīt.
Arī kolaboracionismam ir divas puses. Ja pilsētā aizvakar ir nomainījusies vara un tu šodien pieej pie okupantiem un saki: "Vai jums nevajag palīdzēt?", tas ir īstais riebekļu kolaboracionisms. Ja tas nav sācies aizvakar, bet pirms gada vai pieciem, ja tajā laikā ir vajadzējis izaugt taviem bērniem, izdzīvot tavai tautai, ir bijusi jāsaglabā tava valoda, tad šeit kolaboracionisms ir tajā apstāklī, ka ar to jādzīvo un ar to jāstrādā. Tādēļ, ka citādi nekā nebūs. Visus pieliks pie sienas un cauri būs. Varonība. Taču tā arī beigsies. Pašlaik ir viegli spriest: 1940. gadā nevajadzēja klausīt Ulmanim. Ja mēs tā domājam pašlaik, tad droši vien domājam pareizi: zaudējumi varēja būt daudz mazāki. Taču tas jau bija vēlāk, toreiz... Kurš to zināja, kā būs? Es nemaz nepiekrītu Ulmaņa rīcībai 1940. gadā, bet 1934. gadā — tas ir īpašs jautājums… Vēsturē viņš nebūt nav atstājis pozitīvas pēdas, bet tas nav tādēļ, ka bija 1940. gads, bet gan 1934. gads. Lūk, par ko viņu var vainot. Četrdesmitajā gadā... nuja, var izvest karaspēku, bet var arī visus nolaist no kājas. Var. Kas notiktu pēc tam? Reizēm, ja es ar kādu strīdos, tad saku: "Vai tad tu padomju laikā ņēmi rokā mēslu dakšas? Vai gāji uz Augstāko Padomi? Negāji gan, jo dzīvoji normāli. Tad nu sēdi ar', bet tikai nesaki, ka tevi apspieda." 
	— Vai jums nav radusies vēlme atgriezties politikā?
	— Nē. Kādēļ? Nav radusies tāda situācija. Nav jau kur iet ar tām mēslu dakšām. Viss tomēr notika pareizi. LTF desmit gadu jubilejā es to formulēju šādi: mēs neuzvarējām, un viss.
	— Kurš tad?
	— Tas nav viennozīmīgs jautājums. Kā uz to paskatās.
	— Kas tad ir "mēs"?
	— Tie, kuri iestājās Tautas frontē "par"... kaut gan, ja runājam godīgi, mēs taču negājām meklēt neatkarību. Ne jau tādēļ, ka to mēs nebūtu gribējuši, bet gan tādēļ, ka tā bija tik tāls sapnis... Tie, kuri šodien atceras ar smīniņu: jā, jūsu pirmajās LTF programmās taču ir ierakstīta Kompartijas vadošā loma — pareizi vien ir. Vai nu Tautas fronte varēja rasties un izmantot šīs partijas vadošo lomu, vai arī tās vispār nebūtu. Arī tas ir loģiski, ka kopējās tautas masas nebūt nebija noskaņotas radikāli. Tajā laikā nevarēja rasties masveida organizācija. LNNK nebija tik lielā mērā masveida organizācija, toties bija radikālāka.
	— Tātad iznāk, ka devās "pret"?
	— Nē. Gāja "par". Pareizāk sakot, gāja, un viss. Kaut kas bija jādara! Mēs taču dzīvojām purvā. Nekas nenotika! Starp citu, arī pašlaik rodas līdzīgas izjūtas. Vētra ir beigusies, bet valdība sapulcējas un gudrām sejām spriež: ko mēs iesāksim ar to, kas notika iepriekšējā naktī. Pagājušajā nedēļā taču nekas nenotika! Visa tā pārkārtošanās tikai kaitināja: nekas nemainās un nekas nenotiek, bet laikrakstos raksta: pie mums ir pārkārtošanās.
	— Nelatviešu loma Tautas frontē jau ir apaugusi ar ļoti daudziem mītiem, kas cits citu izslēdz. Kā jūs vērtējat šo lomu?
	— Sākumā tie, kuri bija kopā ar mums... Viņu bija maz, varēja būt vairāk. Toreiz mēs nevienu nedalījām pēc tautības. Vismaz es šo jautājumu sev neuzdevu. Mēs bijām kopā. Pirmajās Augstākās Padomes vēlēšanās, kā es saku "mūsu vēlēšanās", — mēs pēc kārtas dežurējām savā štābā. Ieradās cilvēki, un es pats — pārliecināti un patiesi ticot — teicu viņiem, ka mēs visi būsim vienlīdzīgi. Tai laikā neradās nekāds pilsonības jautājums. Nemaz nedrīkst teikt, ka LTF visiem solīja pilsonību, jo tas nav pareizi. LTF centīgi izvairījās saukt lietas savos vārdos pat manā līmenī. To es uzzināju tikai vēlāk, kad Rīgā par to sāka klīst runas, tika nolemts, ka šo jautājumu nevajag aiztikt. Nevajag aizmirst, ka bija Pilsoņu komitejas, bet viņu nostādne pret pilsonību bija asi izteikta un skaidra. Kad pie mums nāca cilvēki no Pilsoņu komitejām, mēs ļoti pieklājīgi lūdzām, lai netraucē mūs. Kaut gan, ja runā pavisam godīgi, Jūrmalā es viņiem mazliet palīdzēju sakārtot dokumentus, bet pats nereģistrējos pie viņiem.
	— Ko krievi toreiz gribēja uzzināt?
	— Viņi uztraucās par to, kas notiks: "Vai tā ir taisnība, ka mūs visus izdzīs?" Galvenokārt tās bija sievietes gados, militārpersonu sievas, kā viņas pašas teica, vai arī to varēja noprast. "Jūs taču mūs uzskatāt par okupantiem!" Viņi nepiekrita tam, ka ir okupanti, bet saprata, ka tieši par mani ir visi iemesli tā domāt, jo es taču esmu tas pats revolucionārs. Viņiem es neliekuļoti teicu, ka nebūs nekā tamlīdzīga, ka mēs dzīvosim kopā un būsim vienlīdzīgi. Vismaz, kā es domāju, mūs — līdz LTF Otrajam kongresam — tādu bija vairākums. Taču pēc tam atgadījās kāds interesants moments. Izvēlēja Augstāko Padomi, bet sāka notikt kaut kas nesaprotams. Nezin kur pazuda cilvēki, kuri bija aktīvi. 
	— Trimdas vai varbūt Maskavas roka?
	— Nezinu. Es nesaprotu, kas tas bija, bet notika akcentu pārvirzīšanās. No Jūrmalas nodaļas pazuda kāds krievs, bet kāds cits sāka parādīties arvien retāk, vairāk krievu pie mums nebija. Iespējams, ka tā bija roka, bet var jau būt, ka tas bija sīki un smalki izdomāts, tāpat kā daudzas lietas, kuras mums pašlaik mēdz uztiept kā pārdomātas — es taču pats saprotu, kā es pieņēmu lēmumus. Var jau būt, ka kāds man to iedvesa tik profesionāli, ka vēl līdz šim brīdim es to nesaprotu. Sākumā taču nebija pat skaidrs jautājums — vai mēs atjaunojam vai radām jaunu valsti. Tas nebija mana līmeņa jautājums. Kad nolēma, ka tomēr atjaunosim, kļuva dīvaini, bet lai nu tā būtu. Pēc tam — pilsonība. Izrādījās, ka tā domā vairākums. Kādēļ uzreiz tā? Kur palika tie, kuri domāja citādi? Kur mēs visi pazudām, riebekļi?!
Kad Jūrmalā mēs sēdējām pirmajā sasaukumā — 21 cilvēks, es zināju, ka vairumam ir tādas pašas domas kā man. Kāpēc es tik pēkšņi nokļuvu mazākumā? Kur pazuda mani krievu paziņas, ar kuriem mēs strīdējāmies līdz pat vēlai naktij, cik pie mums, Jūrmalā, būs skaisti un jauki. Kur viņi palika? Kāpēc mazākums kļuva par vairākumu? Protams, arī es esmu vainīgs. Neaizgāju uz deputātiem, ko man pārmeta. Negribēju un līdz ar to radīju šo vairākumu. Es taču negāju uz Tautas fronti, lai nodarbotos ar politiku. Domāju: lūk, norims vētra ūdens glāzē, bet tālāk — bez manis. Tieši tā arī notika.
	— Atgriezīsimies pie jautājuma par krievu sabiedroto. Tātad nevar runāt par to, ka LTF atbalstīja krievus. Daži bija, bet tie nepārstāvēja krievus.
	— Atkārtoju, ka toreiz nenotika šāda dalīšana! Ne pēc tautībām, ne profesijām, ne arī pēc vecuma. Es savā tā laika priekšstatā krievus Latvijā dalīju normālajos un tajos, kas neattiecas uz mani. Protams, ka uz mani neattiecās arī visa armija. Starp viņiem man nebija pat paziņu. Es sapratu, ka ir cilvēki, kuri šeit ieradušies pavisam nesen, un viņi dzīvo savā noslēgtajā vidē. Šāda izpratne radās jau tajos laikos, kad es mācījos Universitātes Ekonomikas fakultātes krievu plūsmā.
	— Kā jūs apguvāt krievu valodu?
	— No grāmatām, bet tas jau ir otrkārt. Pirmkārt, mūsu mājā Jūrmalā divas istabiņas tika piešķirtas Savienības nozīmes personālajiem pensionāriem, bet vienā ģimenē bija mazdēls Volodja manā vecumā, kurš latviski neprata ne vārda. Man bija desmit gadu. Tajā laikā man krievu valodā bija trijnieks, bet arī tikai tādēļ, ka es biju labs puika. Es neko nezināju! Sāku runāt krieviski vienas vasaras laikā. Protams, man paveicās ar skolotāju. Vēlāk man iedeva uz vienu nakti izlasīt krievu valodā "Karalieni Margo". Padomju laikā taču literatūra bija ļoti liels deficīts — it īpaši detektīvi, vēsturiskie romāni un fantastika. 
	Es atceros kādu gadījumu, kad sapratu, cik tas ir nopietni. Auditorijā ienāca pasniedzēja un uzdeva kādu ļoti vienkāršu jautājumu. Latviešu valodā. Neviens no 15 cilvēkiem viņu nesaprata. Es mēģināju saprast: kāpēc tā? Attiecības taču bija normālas. Tu taču dzīvo šeit — Rīgā! Vai tik tiešām tu nesaproti ne vārda? Tiesa gan, starp maniem kursa biedriem nebija neviena, kurš būtu dzimis Rīgā. Tā vai citādi, visi bija iebraucēji. 
	Protams, ar mums kopā nebija tādu cilvēku. Var jau būt, ka nebija arī Interfrontē, bet viņi kaut kur klusu dzīvoja savā vidē. Viņiem taču nebija iemeslu būt kopā ar mani. 
	— Ko jūs pašlaik varētu piedāvāt tādiem cilvēkiem?
	— Neko. Lai dzīvo.
	— Kā? Kādā statusā, ar kādām tiesībām?
	— Viņus nevajag aiztikt. Lai dzīvo normālu dzīvi. Šīs problēmas viņi paši ir izdomājuši. Ne jau tu un es, bet cilvēki. 
	Lūk, likums, ka revolūciju sāk romantiķi, kuri tic, ka šoreiz viss būs citādi — tas ir likums. Arī tas ir normāli, ka politiķi mani padarīja par muļķi. Kritēriju, pēc kuriem mēs pašlaik dalām cilvēkus, var arī nebūt.
	— Iznāk, ka šajos 14 gados LNNK programma ir izpildīta un pārpildīta...
	— Jā.
	— Arī Pilsoņu komiteju programma, ja neskaita punktu "Koferis-stacija-Krievija", bet tas, kas masveida kustībai — Tautas frontei — likās nepieņemams, kļuva par normu, turklāt tas ir kodēts likumos.
	— Kā jūgsi, tā brauksi. Mēs nesapratām, kā esam iejūguši. Es tik tiešām to nesapratu. Atceros, ka es tikko biju iestājies Tautas frontē, savā darba vietā gribēju radīt šūniņu un sāku mācīt dzīvot kādu kolēģi, kura, kā izrādās, jau bija iestājusies LNNK un ideoloģiski bija daudz labāk sagatavota nekā es. Toreiz savējiem viņa par mani teica: vai nu muļķis, vai arī provokators.
	Tika pastrādāts daudz muļķību, kuras es atcerējos tikai vēlāk. Ja tu kādu darbu dari pirmo reizi, tad kļūdies vienmēr. 
	— Jūs taču teicāt, ka mēs tomēr esam vinnējuši. Tātad kāds taču bija gudrs?
	— Kāda atšķirība! Es pieņēmu lēmumus, kāda atšķirība, kurš mani skubināja to darīt. Var jau būt, ka tie bija tie, kuri zināja. 
	— Kad jūs sakāt "mēs vinnējām"...
	— Es runāju par valsti.
	— Vai valsts esam mēs? Jūs?
	— Protams. Tieši tādēļ jau es saku: mēs. Valstī taču var būt dažādi viedokļi, bet manējie nevinnēja. Tik un tā šī ir mana valsts. Es biju pret iestāšanos Eiropas Savienībā. Mēs iestājāmies. Tādēļ jau es neesmu pārstājis būt ne Latvijas, ne arī Eiropas Savienības pilsonis.
	— Kā ir ar tiem, kuriem nešķiet, ka šī ir viņu valsts?
	— Tajā laikā kopā ar ūdeni mēs izlējām ārā arī bērnu. Var jau būt, ka tieši tādēļ, ka bijām nepieredzējuši. Es neesmu sazvērestību teorijas piekritējs, bet, pat ja domātu, ka no vienas puses kūdīja trimda, bet no otras puses — Maskava, lai mēs darītu to, ko esam izdarījuši, tad mēs to esam pelnījuši. To taču darām mēs. Ja es sev esmu kaitējis, tad pats esmu vainīgs.
	Atgriezīsimies pie jautājuma par to, kurš ir vinnējis. Vinnēja 1934. gada Latvija. Es atjaunoju 1918. gada Latviju. Viennozīmīgi. 
	— Ko vajadzētu mainīt?
	— Jau desmit gadus es uzskatu, ka man nav tiesību atbildēt uz šo jautājumu. Es ar to nenodarbojos, un man nav tiesību filozofēt. Tam, kurš tikai runā, nav nekā neiespējama. Mēs visi esam skolotāji, mēs visi esam ārsti, mēs visi esam politiķi. Jā, bet kā var operēt dzīvu cilvēku!
	— Lai konstatētu, ka cilvēkam ir vēzis, var arī nezināt, kā to ārstēt.
	— Tad pastāv ļoti lielas briesmas, ja visus cilvēkus apskata no šāda viedokļa — vai viņiem ir vēzis, vai nav. Nākamā pakāpe ir: dalīt cilvēkus tajos, kuriem ir vēzis un kuriem tā vēl pagaidām nav. Tas vairs nav adekvāti.
Šobrīd es varētu iet politikā. Taču tas ir tādēļ, ka es pats esmu kļuvis sliktāks. Tur es meklētu savu izdevīgumu. Tad es arī pats sev vairs nepatiktu. Es esmu laimīgs, ka tas nenotiek, ka es par to varu runāt tikai teorētiski. Kaut gan, var jau būt, ka es izdarītu kaut ko labu. Tik un tā šajā gadījumā ievirze nebūtu pareiza. Starp citu, kad toreiz mums vajadzēja izvirzīt pilsētas mēru, par kuru kļuva labi pazīstamais Liepiņš, ko pēc tam ar lielu troksni nometa no šī amata, un kurš nedrīkstēja tikt izvēlēts tās informācijas dēļ, kura bija mūsu rīcībā, mēs par viņu nobalsojām vienbalsīgi. Vai zināt — kāpēc? Viņš bija vienīgais cilvēks, kurš bija gatavs darīt to, no kā pārējie baidījās. Kāda atšķirība: vai viņš centās iekļūt Domē 20 gadus, vai arī tas viss tika sarīkots tīšām. Es taču balsoju. 
	Rau, kā var nonākt līdz tam, līdz kam mēs esam nonākuši. Tas ir viens lēmums. Tev tas nemaz tik ļoti nepatīk, bet vairums tā ir izlēmis. Dievs ar viņu. Otrs. Tas arī tev nepatīk. Taču ne līdz tādai pakāpei, lai dauzītu ar dūri pa galdu. Trešais lēmums. Varbūt es kaut ko nezinu? Visbeidzot, ceturtais. Labi, es paiešu malā. Turpinām tā līdz desmitajam lēmumam, bet tad jau viss aiziet pašplūsmā.
	Vai mēs vinnējām? Jā, tomēr vinnējām. Mums ir tikai divi jautājumi, kuri tiek risināti rupji un nepareizi. Kopumā tas viss nozīmē uzvaru. Tajā pašā laikā, spriežot pēc jūsu viedokļa, tam tā nevajadzēja būt, jo šie ir "tikai divi" jautājumi — tolaik tas bija pilsonības jautājums, tagad — skolu reforma. Tādi divi mazi jautājumiņi, kuri, ņemot vērā manu ciešāko pārliecību, ir risināti pilnīgi nepareizi. 1998. gadā, pirms referenduma par pilsonību, manī radās nopietns iekšējs konflikts. Es pats baidījos atbildēt uz savu jautājumu: ja mēs zaudēsim referendumā, vai es spēšu atteikties no pilsonības, kā man to gribētos? 
	— Vai no Latvijas pilsonības? Protestējot?
	— Jā. Es par to domāju ļoti nopietni. Līdz barikādēm es nezināju, vai spēšu stāties pretī tankiem. To es vēl līdz šim nezinu, jo toreiz tanki neatbrauca. Taču es zinu, ka esmu gatavs par to domāt. Toreiz man nebija skaidrs, vai es tā arī būšu nikns uz visu sabiedrību un personīgi uz sevi, ka neko nevaru izdarīt — uzrakstīt to ir viegli, bet dzīvot nemaz nebūs tik viegli. Taču es zinu, ka gribējās.
	Es par to ļoti nopietni domāju. Starp citu, es personīgi esmu atvainojies daudziem cilvēkiem. Tiem, kuriem es personīgi solīju, ka mēs dzīvosim kā līdzīgi. Es uzskatu, ka esmu viņus piekrāpis. Šeit gan es nesaskatu savu personīgo vainu, bet jutu nepieciešamību atvainoties. Pēc tā referenduma kļuva vieglāk, bet pašlaik es jau vairs neuzskatu, ka man vajadzētu viņiem atvainoties. Pašlaik mums ir visas iespējas atrisināt šo jautājumu — ja viņi to vēlēsies.
	— Ko, no reālista pozīcijām, jūs darītu pašlaik, lai atrisinātu nepilsoņu problēmu?
	— Baidos, ka mēs sevi esam iedzinuši strupceļā. Divas kļūdas ir pieļautas. Ja es iesitīšu sievai, viņa aizies. Es tikai varu sēdēt un nožēlot grēkus.
	— Ko, vai sieva jau ir aizgājusi? Pavisam? Pie cita?
	— Nezinu. Es pat neesmu pārliecināts, ka iesitu viņai. Sitienam es gan atvēzējos. Es uzskatu, ka pašlaik situācija ir sprādzienbīstama. Labākajā gadījumā mēs sēdēsim uz šīs bumbas, kamēr tā pati sapūs. Tagad atliek tikai izaudzināt nākamo paaudzi.
	— Vai to, kura iet uz mītiņiem?
	— Nē. Tas ir starpposms. Es neesmu izpildījis savu īpašo uzdevumu. Man ir četri bērni un visu, ko es esmu darījis politikā vai ap to, es darīju tikai tādēļ, lai atrisinātu problēmas, kuras mums ir, un neatstātu to risināšanu uz vēlāku laiku. Iznāk, ka es viņiem atstāju problēmas. Var jau būt, ka tas nav nekas īpašs: galu galā, mēs jau esam ceturtā paaudze, katra dzīvo pēc saviem principiem, citā pasaulē un ar citādām vērtībām. Acīmredzot būs arī piektā. Tas nebūt nav svarīgi, kuram ir taisnība, kurš ir vainīgs, kas par to teikts starptautiskajos dokumentos vai uz ko aicina veselais saprāts. Šāds fakts pastāv. Mēs esam dabūjuši savu valsti, tiesa gan kopā ar konfliktu. Kopā ar nesakārtotību, ar nespēju saprast citam citu. No vienas puses, tā ir ilūzija, ka ir bijusi tāda savstarpējā sapratne. Mums tā šķita, bet kā bija īstenībā? Pēdējā laikā tas pastiprinās. Ne vairāk un ne mazāk. Var jau būt, ka mēs tagad esam labāk informēti un viss kļūt zināms, visa neapmierinātība un reakcijas. Tas rada polarizāciju: tu esi spiests nostāties kādas personas pusē pat tādās lietās, kuras neattiecas uz tevi. Vai jau būt, ka tā ir tā pati nesakārtotība: izrādās, ir tik daudz viedokļu, kuriem tu nepiekrīti...
	Ko ar to visu iesākt? Nevar provocēt uz pārmaiņām tādu sabiedrību, kura pārmaiņām vēl nav gatava. Cilvēkus nevar ar varu izdzīt uz ledus kā 1905. gadā. Viņus var paskubināt, novirzīt nepareizajā virzienā. Nošaut. Taču viņiem ir jāatnāk pašiem. Šobrīd mēs nevēlamies ne revolūcijas, ne otru Tautas fronti, ne arī partijas. Rokas niez, tā raksta Viktors Avotiņš. Padomju Savienības laikā rokas niezēja kādus četrdesmit gadus. Kam gan vajadzīgas visas šīs apaļās jubilejas? Pietiek dzīvot ar atmiņām par 1991. gadu. Pat tad, ja mēs izjūtam tā laika sekas. Viņi, viņu kopums izveidojās gan 1905. gadā, gan 1940. gadā. Es neaizgāju uz LTF desmit gadu jubileju. Tas ir tāpat kā ar nelaimīgu skolas laiku mīlestību. Vairs jau nekā nav, bet tikties vēl negribas. Taču tagad... Par to jau var runāt. Ja cilvēks piekrīt sarunai, tātad tā ir vēsture.

Nesaprotams janvāris 
Pauls Bankovskis, rakstnieks un žurnālists,  Diena  01/17/05
	10.janvāris
	Mēģinu saprast, kāpēc viena traģēdija tevī izraisa sāpīgus pārdzīvojumus, tu vēl ilgi pēc tās nespēj atgūties, bet cita, iespējams, krietni vien traģiskāka — ja vien traģiskumu mēra ar bojā gājušo cilvēku skaitu — tev liekas tāla un grūti aizsniedzama. Atceros, kad mana meita bija pavisam maza, bērnu ārste sacīja, ka zīdaiņi jebkurus divus pietiekami lielus un tumšus laukumus — piemēram, rotaļu zaķa čībiņas — uztver kā cilvēka seju, saskata acis. Kaut kas līdzīgs laikam notiek arī vēlāk — vai gan cita iemesla dēļ uz žurnālu vākiem, reklāmās un visur citur būtu tik daudz seju. Pārsvarā skaistu seju. Itin visam gribas atrast cilvēcisku seju. Jaunam lielveikalam, pārtikas precēm, mobilajiem tālruņiem. Pat Dievam. Arī traģēdijām. 
	No tā 11.septembra, kad Amerikā debesskrāpjos ieskrēja divas lidmašīnas, es atceros tikai tos attēlus, kuros redzami krītoši cilvēki. Tādi maziņi un gravitācijas nolemti, trausli un ātri, ļoti ātri. Ja traģēdijai nav sejas, līdz mums nonāk vien postījumu ainas un lieli skaitļi, kas pieskaitījuši mirušajiem vēl pavisam nesen dzīvos. Līdz brīdim, kad, piemēram, tu man saki: "Mana mīļā Puketa." Tu esi tur bijusi, atceries tur satiktos cilvēkus, viņu sejas un mēģini iztēloties — kas ar viņiem ir tagad. Vai viņi tur vēl ir. Es saprotu, ka traģēdija ir ienākusi tevī. 
	Tad es lasu stāstus par brīnišķīgu izglābšanos un atgriešanos mājās, bet pa vidu, pa vidu starp pārdzīvotajām nāves briesmām un pārdzīvotā izstāstīšanu žurnālistiem ir izdevies atlicināt laiku dažām brīnumjaukām atpūtas dienām un zeltainiem saulrieta vakariem turpat netālu no dabas katastrofas vietas. Es lasu par tūristu, kam palaimējies savā mobilajā tālrunī safotografēt cunami vilni, viņam ir ar ko lepoties, viņš vēl nedomā atgriezties. Es lasu par ceļotājiem, kas dažas dienas vēlāk devušies uz posta skarto zemi, jo nevar laist garām sen loloto iespēju un varbūt tagad būs pat vēl interesantāk. Nesaprotu.
	12.janvāris
	Es nesaprotu, vai tas, ka prezidente 9.maijā sataisījusies uz Maskavu, ir labi vai slikti. Tiek piesaukts kaviārs un šampanietis, robežlīgums un vajadzība paust mūsu attieksmi. Nez, vai prezidente ir redzējusi filmu Maskava asarām netic? Todien, kad televīzijas ziņās stāstīja par prezidentes lēmumu tomēr braukt, bijām ciemos. Tas bija tajā vakarā, kad visi gaidīja vēl vienu vētru, bet vētra nepienāca. Tieši tāpēc bija ieslēgtas ziņas, lai gan lielākā daļa viesu tām nepievērsa uzmanību. Attēls nebija diez ko kvalitatīvs, tāds ņirboši putraimains. Es nesaprotu, varbūt man tobrīd tikai likās, bet kaut kas bija mainījies prezidentes sejā. Nākamajā dienā rūpīgi aplūkoju viņas attēlu avīzē. Vēl arvien nesaprotu.
	13.janvāris
	"Es nesaprotu," viena krievu sieviete saka otrai. "Kāpēc viņi tā priecājas par 1905.gadu, bet 1917.gads viņiem nepatīk." Viņas pusdienlaikā iet garām Rātslaukumam, kur tieši tobrīd kāda latviešu sieviete kaut ko skaļā balsī lasa no tribīnes. Es nesaprotu, ko un kāpēc.
	Es nesaprotu, kas tās par divām rokām, kas attēlotas uz Rīgas domes svētītajiem Piektā gada plakātiem. Es nesaprotu, kāpēc viena roka ir tik spalvaina, bet otra — uzvalkota. Apakšā rakstīts: "Brīvība un demokrātija." Vai spalvainā roka tā brīvība, bet apģērbtā — demokrātija? Vai varbūt otrādi? Un kam tās rokas pieder? Strādniekam un inteliģentam? Koalīcijai un opozīcijai? Zemniekam un muižniekam? Pērtiķim un cilvēkam? 1905.un 2005.gadam?
	14.janvāris
	Vēl arvien daudz ko nesaprotu. Varbūt rīt.

Eiropā un Pasaulē ...

Lata piesaiste eiro: pirmie novērojumi
NRA  01/06/05    Gandrīz jau apritējusi nedēļa, kopš Latvijas nacionālā valūta piesaistīta eiro. Jau pirmās trīs darbadienas, kopš lats piesaistīts eiro, rāda vairākas tendences. Pasaules tirgū dolāra vērtība aug, un arī Latvijas tirgū dolārs ir uzlēcis agrākos apstākļos neproporcionāli strauji. Vakar par dolāru deva 52,57 santīmus, kas ir gandrīz pusotru santīmu vairāk nekā par dolāru deva decembra pēdējās dienās. Ir skaidrs, ka valūtas risks, kārtojot darījumus dolāros, ievērojami audzis. Dolārs kļuvis krietni dinamiskāks un vienlaikus neprognozējamāks. Acīmredzot ikvienam būtu jācenšas pāriet uz norēķiniem eiro. 
	Taču, kā liecina statistika, lai gan Latvijas ārējā tirdzniecībā vairāk nekā divas trešdaļas darījumu notiek ar Eiropas Savienības valstīm, norēķini eiro veido tikai aptuveni 57%. Starptautisko pakalpojumu jomā šī proporcija ir vēl mazāka. Ir preču grupas un pakalpojumi, piemēram, degviela un pagaidām arī vēl tranzīta pakalpojumi, kuriem cenas tradicionāli nosaka dolāros. Ja naftas cenas tuvākajos gados, visticamāk, saglabāsies dolāros, tad ostām pēdējais laiks noteikt savu pakalpojumu izmaksas eiro. 
	Kā cits zīmīgs moments atzīmējams straujš lata kredītlikmju kritums. Vakar vienas dienas kredītlikme bija nokritusies līdz 2,5%, kaut pirms Ziemassvētkiem šī likme bija ap 4%. Pagaidām vēl ilgāka termiņa likmes saglabā atšķirību no eiro likmēm, taču to izlīdzināšanās ir tikai laika jautājums. Jādomā, ka šāds notikumu pavērsiens maz iepriecina Latvijas Banku, kurai pamazām zūd pēdējās iespējas kaut kā ietekmēt situāciju kredītu tirgū. Lata piesaiste eiro izraisījusi arī paaugstinātu pieprasījumu pēc latiem. Lata kurss kā pirmdienas rītā pieplaka pie Latvijas Bankas noteiktās apakšējās robežas, proti, 69,60 santīmu par eiro, tā arī no tās nespēj atrauties. Latvijas Banka, lai varētu iekļauties noteiktajā 1% koridorā, ir spiesta nemitīgi uzpirkt eiro. 

Latvijas celtnieki cer uz Zviedrijas augstāko tiesu
LETA  01/06/05    Latvijas būvnieku firma Laval un partneri trešdien vērsusies Zviedrijas Augstākajā tiesā, protestējot pret Zviedrijas darba tiesas lēmumu, kas atļāva Zviedrijas celtnieku arodbiedrībai Byggnads turpināt pret uzņēmumu vērsto blokādi. Laval un partneru advokāts Anderss Elmiers uzskata, ka darba tiesa nav ņēmusi vērā ES likumdošanu. 
	Viņš prasa atļauju sākt jaunu strīda izskatīšanu blokādes sakarā, likt darba tiesai pieprasīt Eiropas Kopienu tiesas slēdzienu par pretrunām Zviedrijas un ES likumdošanā, kā arī atcelt blokādi, kamēr EK tiesa izskata šo lietu. Zviedrijas celtnieku arodbiedrība Byggnads jau kopš pagājušā gada 2.novembra sākusi blokādi pret firmu Laval un partneri, pieprasot noslēgt kolektīvo līgumu ar Zviedrijas arodbiedrību un paaugstināt latviešu strādnieku algas. 
	Zviedrijas darba tiesa noraidīja firmas protestu pret blokādi. Advokāts A.Elmiers uzskata, ka uzņēmuma pienākums tagad ir pierādīt acīmredzamo pretrunu starp Zviedrijas un ES likumdošanu. Laval un partneri Vaksholmas biroja darbinieki jau atgriezušies darbā, taču celtnieki būvobjektā pagaidām darbu neatsāks, jo blokādes dēļ tas nav iespējams. 
	Vaksholmas pašvaldības vadītājs Mīkēls Freimuts Dienai sacīja, ka, iespējams, pagaidām pasūtījuma līgums ar Latvijas firmu netikšot lauzts: "Mēs negribam iejaukties konfliktā, jo tas ir tīri juridisks strīds. Mums vēl būs noteikti jāpārrunā  ar uzņēmumu. Paskatīsimies, cik nopietni tas izvērtīsies. Taču jau tagad domājam, ka mums būs bērniem jāmeklē citas papildu telpas, jo izskatās, ka līdz rudenim skolas ēkas nepabeigs". 
	Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) Eiropas Komisijas prezidentam Žozē Manuelam Barrozu ir iesniedzis Latvijas lūgumu izvērtēt Eiropas Savienības likumdošanas ievērošanu Zviedrijā, kur tiek bloķēta "Laval&partneri" darbība. Arodbiedrības izraisītajā dīkstāvē Latvijas uzņēmums jau zaudējis miljoniem zviedru kronu. 

Latvija cunami skartajā reģionā transportēs kravas
Diena  01/07/05    Valdības atvēlētie 100 000 latu Dienvidāzijas cunami cietušajiem tiks tērēti helikopteru transporta nodrošināšanai, ceturtdien nolēma Ārkārtējo situāciju valsts operatīvā komisija. Kā pēc komisijas tikšanās sacīja iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons (LPP), pašlaik viena no lielākajām problēmām dabas stihijas skartajā reģionā ir nodrošināt transportu, ar kuru cietušajiem iedzīvotājiem piegādāt saziedoto palīdzību. 
	Viena lidaparātu atvēlēs Latvijas firma GM Helicopters, kam bāzes vietā Malaizijā atrodas divi MI–8T helikopteri. Kā pastāstīja GM Helicopters pārstāvis Gatis Veinbergs, helikopters nogādās kravas Indonēzijā. Ar 100 000 latu pietikšot, lai nodrošinātu helikoptera darbu vienu mēnesi. 

Latvija atzinīgi novērtēta ASV valsts departamenta ziņojumā par antisemītismu
LETA  01/07/05    ASV Valsts departaments trešdien publicējis ziņojumu, kurā konstatēts antisemītisku izteikumu un darbību skaita pieaugums visā pasaulē, īpaši, Eiropā. 
	Ziņojumā minēta arī Latvija, tomēr tā izpelnījusies atzinību par valdības, sabiedrības un tiesībsargājošo iestāžu reakciju uz antisemītisma gadījumiem. Sākot ar 2003.gada beigām un arī 2004.gadā "daži ebreji, īpaši, Eiropā nostādīti dilemmas priekšā ‑ vai nu slēp savu identitāti, vai arī saņemt pazemojumus un dažreiz pat nopietnus miesas bojājumus un nāvi," teikts Valsts departamenta Kongresam iesniegtajā ziņojumā "Par globālo antisemītismu". Pievēršoties Latvijai, ziņojuma autori minējuši atsevišķus ebreju kapsētu apgānīšanas, vandālisma un antisemītisku grafiti parādīšanās gadījumus. 
	Ziņojumā minēta 2003.septembrī notikušā Rīgas jaunās ebreju kapsētas apgānīšana, kad vandāļi apgāza vairākus desmitus kapa pieminekļu un citus noķēpāja ar antisemītiskiem uzrakstiem un simboliem. 
	Ziņojumā minēts arī gadījums pagājušā gada oktobrī, kad politiskā organizācija "Nacionālā spēka savienība" izplatīja savulaik populārajam latviešu lidotājam Herbertam Cukuram veltītas aploksnes. Cukurs tika turēts aizdomās par līdzdalību holokaustā Otrā pasaules kara laikā pirms pagājušā gadsimta sešdesmitajos gados viņu nogalināja Izraēlas slepenā dienesta aģenti. 
	ASV valsts departaments norāda, ka Latvijas Ārlietu ministrija ir nosodījusi šo aplokšņu izplatīšanas akciju. 
	ASV ārlietu resors norāda arī uz labēji radikālā politiķa Aivara Gardas vadī tās sabiedriskās organizācijas "Latvijas Nacionālā fronte" (LNF) darbību, kā arī uz viņam piederošo izdevniecību "Vieda", kas izdod "nacionālistiskus" vēsturiskus tekstus, kā arī laikrakstu "Deokupācija. Dekolonizācija. Deboļševizācija" (DDD). Kā norādīts ziņojumā, Drošības policijas priekšnieks ģenerālis Jānis Reiniks atzinis, ka LNF darbojas uz ekstrēmisma "robežas", un ka Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāts lūdzis prokuratūru izvērtēt, vai laikraksts DDD nenodarbojas ar starpnacionālā naida kurināšanu. 
	Ziņojumā iekļauta arī visai neskaidra frāze, norādot, ka "kāds ietekmīgs ebreju uzņēmējs šogad izteicis apsūdzības, ka interneta mājas lapā esot publicēts aicinājums nogalināt četrus Latvijas ebrejus". 
	Kā LETA ziņojusi, novembra beigās Drošības policija ierosināja krimināllietu par nacionālā naida kurināšanu portālā "latvians.lv". Valsts prezidentes padomnieks, uzņēmējs Sols Bukingolts pirms tam kādā intervijā bija norādījis uz LNF saistību ar šo portālu, kurā esot bijis aicinājums nogalināt četrus pazīstamus Latvijas ebrejus. 
	Ziņojuma autori atzinīgi novērtējuši 2002.gadā notikušo Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāta izveidi, kā arī šī sekretariāta darbību, vēršot asu kritiku pret tādām organizācijām kā LNF, kas izplata antisemītiskus aizspriedumus. 
	ASV Valsts departaments arī norāda, ka Latvija bija pirmā no Baltijas valstīm, kas 2002.gadā parakstīja līgumu "Par zināma kultūras mantojuma aizsargāšanu un saglabāšanu", kas paredz holokausta piemiņas vietu uzturēšanu. 
	Ziņojumā īpaši minēta arī Latvijas valdības sadarbība ar ievērojamā gleznotāja Marka Rotko ASV dzīvojošajiem ģimenes locekļiem viņa dzimtās pilsētas Daugavpils sinagogas atjaunošanai. 
	ASV Valsts departaments, runājot par Latviju, norāda, ka "valsts ir spērusi daudzus pozitīvus soļus, lai veicinātu izglītošanu, novēršot aizspriedumus un rosinot toleranci". 
	Ziņojums tika prezentēts trešdien preses konferencē Vašingtonā. 

Latvijas prezidente piedalīsies 9.maija svinībās Maskavā
LETA  01/12/05     Latvijas Valsts prezidente Vaira Vīķe‑Freiberga šodien preses konferencē paziņoja, ka piedalīsies 9.maijā Uzvaras dienas svinībās Maskavā. Vīķe‑Freiberga uzsvēra, ka Latvijas kā neatkarīgas demokrātiskas valsts prezidentei ir jābūt klāt visur tur, kur "parādās Eiropas līderi", un turpmāk nedrīkst pieļaut situāciju, kāda bija Teherānas, Jaltas un Potsdamas konferencēs, kur Latvijas valsts liktenis tika izlemts bez mūsu līdzdalības. 
	Prezidente ir sagatavojusi deklarāciju angļu valodā, kurā pauž Latvijas nostāju 9.maija uzvaras svinību un Otrā pasaules kara seku jautājumā. Prezidente uzsvēra, ka Latvijai Otrais pasaules karš un okupācija beidzās tikai 1990.gada 4.maijā ar neatkarības deklarācijas pieņemšanu. Atšķirībā no Beļģijas, Nīderlandes un vairākām citām Eiropas valstīm, kurām atbrīvošana no vācu fašistiskajiem okupantiem nozīmēja valstiskās neatkarības atjaunošanu, Latvijai Otrā pasaules kara beigas nozīmēja tikai padomju okupācijas turpinājumu. 
	Deklarācija ar pavadvēstuli tiks nosūtīta Krievijas prezidentam Vladimiram Putinam, Eiropas Savienības valstu vadītājiem, ASV, Austrālijas un Kanādas vadītājiem, kā arī Moldovas, Gruzijas, Ukrainas, Turcijas vadītājiem. Prezidente uzsvēra, ka viņas lēmums 9.maijā piedalīties Uzvaras dienas svinībās Maskavā nekādi nav saistīts ar Krievijas piedāvājumu 10.maijā parakstīt Latvijas un Krievijas robežlīgumu. "Es 10.maijā negrasos to parakstīt," sacīja Vīķe‑Freiberga. 
	Viņa piebilda, ka ar Latvijas un Krievijas robežlīguma noslēgšanu nodarbojas Ārlietu ministrija. 
	Kā ziņots, Krievijas prezidents Vladimirs Putins uzaicinājis Baltijas valstu vadītājus uz Uzvaras dienas svinībām Maskavā 9.maijā ‑ dienā, kad Staļina vadītā PSRS svinēja savu uzvaru Eiropā kā Otrā pasaules kara beigas. 10.maijā iecerēts parakstīt robežlīgumus. 
	Baltijas valstu prezidenti iepriekš paziņoja, ka lēmumu, vai doties uz Maskavu, pieņems martā. 
	Latvijā un Igaunijā patlaban notiek plašas iekšpolitiskas diskusijas par prezidentu došanos uz 9.maija svinībām.

Krievijas vēstnieks atzinīgi vērtē prezidentes lēmumu
LETA  01/13/05     Krievijas vēstnieks Latvijā Viktors Kaļužnijs atzinīgi vērtē Latvijas Valsts prezidentes Vairas Vīķes‑Freibergas lēmumu piedalīties 9.maija Uzvaras dienas svinībās Maskavā. 
	"Es vēlreiz pārliecinājos, ka Latvijas prezidente ir gudra sieviete," sarunā ar aģentūru LETA sacīja Kaļužnijs. Krievijas vēstnieks pastāstīja, ka ir iepazinies ar Vīķes‑Freibergas deklarāciju, kurā viņa pauž Latvijas attieksmi pret Krievijas un tās sabiedroto uzvaru Otrā pasaules karā un šīs uzvaras lomu Latvijas valsts vēsturē. 
	"Staļina un Hitlera režīma noziegumi, par kuriem savā deklarācijā runā Latvijas prezidente, ir apspriežama tēma, jo no Staļina represijām cieta ne tikai Latvijas, bet arī visu pārējo Padomju Savienības republiku iedzīvotāji," norādīja Krievijas vēstnieks. 
	Kaļužnijs pastāstīja, ka Krievija piedāvā Latvijai šā gada maijā Maskavā parakstīt politisku deklarāciju par abu valstu sadarbību politikā, ekonomikā un kultūrā. Vēstnieks apgalvoja, ka politiskās deklarācijas teksts jau ir iesniegts Latvijas Ārlietu ministrijā. Ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) esot izteicis vēlmi iestrādāt deklarācijas tekstā atsauci uz Staļina režīma represijām, kamKrievija piekritusi. 
	Jautāts par Latvijas un Krievijas robežlīgumu, vēstnieks atbildēja, ka viņam tas ir "jau atrisināts jautājums". Vēstnieks norādīja, ka Krievijas ārlietu ministrs Sergejs Lavrovs ir ierosinājis parakstīt Latvijas un Krievijas robežlīgumu maijā Maskavā. Tomēr Latvijas un Krievijas prezidenti varētu vienoties arī par citu viņiem pieņemamu līguma parakstīšanas datumu.

Politologi prezidentes lēmumu sauc par gudru un izsvērtu
LETA  01/13/05     Aģentūras LETA aptaujātie politologi pozitīvi vērtē Valsts prezidentes Vairas Vīķes‑Freibergas lēmumu piedalīties 9. maija svinībās Maskavā. 
	Kā norādīja politologs Kārlis Daukšts, tas ir gudrs un izsvērts lēmums. Tādējādi Latvija parāda, ka nošķir krievu tautas ciešanas cīņā pret nacismu no tām problēmām, ko radīja staļiniskais režīms. Tādējādi Latvija par ādīs godu krievu tautas ciešanām. Iespējams, prezidentei kādā preses konferencē, uzstājoties kopā ar citiem Baltijas valstu prezidentiem, vajadzētu atgādināt arī par staļiniskā režīma nodarīto postu un problēmām, ar kurām mēs sastopamies vēl tagad. 
	Ārpolitikas institūta direktors Atis Lejiņš norādīja, ka prezidente citādi nevar rīkoties. Tagad galvenais veikt nepieciešamos priekšdarbus. Tas, ka tiek svinēta uzvara pār nacistisko Vāciju, ir labi. Arī Latvija cīnījās pret nacismu. Taču jāatgādina, ka Latvija cīnījās arī pret staļinisko Krieviju.  "Ja prezidente atgādinās par Ribentropa–Molotova paktu un norādīs, ka mums vienu ienaidnieku izdevās uzveikt ātri, bet otra uzveikšana prasīja ilgāku laiku, bet tagad ir svarīgi, lai neizveidojas jauna impērija, tad mūs sapratīs pareizi," teica Lejiņš.

Nav skaidrs, kad tiks parakstīts robežlīgums starp Krieviju un Latviju
Diena  01/13/05     Lai arī Krievija paudusi apņemšanos parakstīt robežlīgumu ar Latviju, joprojām nav skaidri zināms, kad tas varētu notikt, turklāt papildus Maskava vēlas parakstīt ar Rīgu deklarāciju par politiskajām attiecībām. Šī dokumenta uzmetumā, ko jau ir saņēmusi un analizē Ārlietu ministrija (ĀM), esot arī Latvijai nepieņemami punkti, vēsta avoti ĀM. Ārlietu ministrs Artis Pabriks, atteikdamies iedziļināties dokumenta tekstā, uzsver, ka tas ir tikai papildinājums robežlīgumam un tajā pausti vien abu valstu principi un nostādnes. Maskava ir pieļāvusi, ka Latvija un Krievija robežlīgumu varētu parakstīt 10.maijā. Taču prezidente trešdien stingri noraidīja, ka lēmumu braukt uz Maskavu būtu ietekmējis Krievijas piedāvājums parakstīt robežlīgumu: "Nē —  tāpēc, ka es 10.maijā negrasos to parakstīt." Viņasprāt, pašlaik ĀM jāturpina sarunas par robežlīguma parakstīšanu.
	A.Pabriks (TP) trešdien atzina, ka joprojām nav noteikts oficiāls datums, kad līgumu varētu parakstīt. ĀM to esot gatava izdarīt jau tuvākajos mēnešos, un tagad viss ir atkarīgs no Krievijas. Pēc A.Pabrika vārdiem, pašlaik tiek izvērtēts arī no Krievijas ārlietu ministra Sergeja Lavrova saņemtais politiskās deklarācijas projekts. Ārlietu ministrs pagaidām vairās runāt par to, vai Latvijai būtu jāparaksta šāda deklarācija laikā, kad abpusējās attiecībās vēl ir virkne neatrisinātu jautājumu, piemēram, Maskavas nevēlēšanās atzīt Latvijas okupāciju. Pēc A.Pabrika vārdiem, politiskā deklarācija ir tikai "pielikums" robežlīgumam. 
	Kamēr ĀM turpina šo dokumentu izvērtēt, V.Vīķe–Freiberga trešdien to atturējās komentēt: "Manās rokās nav nonācis nekāds teksts, ko Krievija mums būtu piedāvājusi… tādēļ es to nevaru komentēt. Mēs neesam tādu saņēmuši, vismaz es ne." Pēcāk prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga atzina, ka dokuments ir "darba procesā" un V.Vīķe–Freiberga esot lūgusi ĀM sniegt secinājumus. Jautāta, vai tas nenozīmē, ka prezidente dokumentu tomēr apskatījusi, A.Rozenberga pieļāva, ka varbūt ir, taču prezidente neesot ar to iepazinusies tik dziļi, lai komentētu.

Apstiprina ES pirmo konstitūciju
LETA-REUTERS  01/13/05     Eiropas Parlaments trešdien pārliecinoši apstiprināja Eiropas Savienības (ES) pirmo konstitūciju, kas gan stāsies spēkā tikai tad, kad to būs ratificējušas visas 25 dalībvalstis. 500 parlamenta deputāti nobalsoja par konstitūcijas apstiprināšanu, 137 bija pret un 40 likumdevēji atturējās. 
	Jauno ES līgumu, kas izstrādāts gandrīz divus gadus ilgās sarunās, ES līderi parakstīja pagājušā gada 29.oktobrī Romā. Plānots, ka konstitūcija stāsies spēkā 2006.gada 1.novembrī, ja līdz tam laikam visas dalībvalstis būs to ratificējušas. Taču ES noteikumos noteikts ‑ "ja divus gadus pēc līguma parakstīšanas (..) četras piektdaļas valstu būs ratificējušas to un vienai vai vairākām dalībvalstīm būs radušās grūtības ratificēšanā, lieta tiks nodota izskatīšanai ES Padomē". 
	Konstitūciju jau ir ratificējušas divas valstis ‑ Lietuva un Ungārija. Deviņas dalībvalstis plāno rīkot referendumus, taču tikai divas ir noteikušas datumus: Spānija 2005.gada 20.februāri, bet Luksemburga ‑ 2005.gada 10.jūliju. Francijā referendums notiks 2005.gada vasarā, bet Nīderlandē ‑ 2005.gada pirmajā pusē. Portugālē referendumam bija jānotiek agrāk, taču tas aizkavēsies sakarā ar pirmstermiņa parlamenta vēlēšanām februārī. Lielbritānijā un Dānijā referendumi paredzēti 2006.gada sākumā. Datumi nav noteikti arī Polijā un Īrijā. 
	Vienpadsmit dalībvalstīs ‑ Austrijā, Kiprā, Igaunijā, Somijā, Grieķijā, Itālijā, Latvijā, Maltā, Slovākijā, Slovēnijā un Zviedrijā ‑ lēmumu pieņems nacionālie parlamenti, lielākoties šogad. 

Visticamāk, uz Maskavu dosies visi Baltijas prezidentiAija Lulle,  NRA   01/14/05     Lai arī pirmajos komentāros atturīgi, tomēr, visticamāk, uz Maskavu šā gada 9. maijā dosies arī Igaunijas un Lietuvas prezidenti.
	Kad visi trīs Baltijas valstu prezidenti pagājušā gada nogalē saņēma ielūgumu doties uz Maskavu, viņi nesteidzās ar atbildi, sakot, ka vēl ir laiks diskusijām, lai pieņemtu kopīgu lēmumu. Latvijas prezidente Vaira Vīķe-Freiberga par savu lēmumu paziņot par braukšanu informēja abu pārējo valstu kolēģus. Viņi gan joprojām nesteidzas ar skaidru atbildi, vai brauks uz Maskavu. Latvijas prezidentes trešdienas paziņojums, ka viņa pieņems Krievijas prezidenta Vladimira Putina uzaicinājumu un 9. maijā piedalīsies Otrā pasaules kara beigu 60. jubilejas svinībās Maskavā, protams, izraisīja domu apmaiņu arī Latvijas kaimiņvalstīs. 
	Igaunijas prezidents Arnolds Rītels sacīja, ka vēl nav izlēmis, vai dosies uz Maskavu. Eiropas Parlamenta Ārlietu komitejas prezidenta vietnieks Tomass Hendriks Ilvess uzskata, ka A. Rītela vizīte Maskavā vairs nav novēršama. Ja baltieši nedosies uz Maskavu, viņi drīzāk apstiprinās to priekšstatu par sevi, kādu vēlas radīt Krievija, tas ir, ka igauņi, latvieši un lietuvieši ir ietiepīgas, rusofobiski noskaņotas un agresīvas tautas, kas iestrēgušas pagātnē. 
	"Lēmums nebraukt būs Krievijas uzvara propagandas karā," teica T. H. Ilvess. Viņš uzsvēra, ka vizīti nekādā gadījumā nedrīkst saistīt ar Igaunijas un Krievijas robežlīguma parakstīšanu. "Mums tagad vairs nav tādas steigas ar līgumu, tā ir Krievija, kam tas steidzami nepieciešams, – bez tā viņi nevar noslēgt nevienu vīzu vai robežas šķērsošanas vienošanos ar Eiropas Savienību," sacīja T. H. Ilvess.
	Arī Igaunijas ārlietu ministre Kristīna Ojulande nav tieši pateikusi, vai atbalstītu A. Rītela došanos uz Maskavu. Igauņi jau vairākkārt bija teikuši, ka atbilde varētu būt pavasarī. Igaunijas parlamenta Ārlietu komitejas priekšsēdētājs Marko Mihelsons sacīja, ka Latvijas prezidentes lēmums bijis pārsteigums, vēsta LETA, citējot Postimees. Vienlaikus viņš tomēr pauda viedokli, ka Latvijas lēmums neliek A. Rītelam sekot Rīgas paraugam vai pieņemt sasteigtu lēmumu. "Igaunijas prezidentam ir izvēles iespējas, un Igaunija šajā jautājumā rīkosies neatkarīgi no Latvijas prezidentes lēmuma, lai gan situācija zināmā mērā ir mainījusies," teica M. Mihelsons. 
	Igaunijas Ārlietu institūta direktors un Tartu universitātes Baltijas politikas profesors Andress Kasekamps V. Vīķes-Freibergas paziņojumu komentēja šādi: "Šķiet, ka Latvija būtībā jautājumu ir izlēmusi Igaunijas vietā. Tagad būtu patiešām dīvaini, kļūmīgi un negaidīti, ja Rītels nebrauktu uz Maskavu. (..) Ja mēs nepiedalīsimies, tas pasaulei nozīmēs, ka igauņi nožēlo to, ka nacisti neuzvarēja karā."
	Lietuvas prezidents Valds Adamkus vakar paziņoja, ka lems par došanos uz svinībām vienīgi tad, kad beigsies sabiedrības un politiķu diskusijas šajā jautājumā. 
	"Mums ir nepieciešama plašāka diskusija par šo jautājumu sabiedrībā, Seimā un valdībā. Kad mēs būsim izrunājuši visu un nākuši pie tāda vai citāda slēdziena, mēs būsim gatavi pieņemt lēmumu," sacīja V. Adamkus. Valsts vadītājs uzsvēra, ka viņš respektē Latvijas prezidentes V. Vīķes-Freibergas lēmumu. 
	"Uzskatu, ka Latvijas prezidentes lēmums atspoguļo viņas izpratni par Latvijas interesēm. Es to respektēju. Taču mēs apsvērsim šo jautājumu no Lietuvas viedokļa un tad pieņemsim lēmumu. Lietuvas interesēm būs prioritāra nozīme," piebilda V. Adamkus.
	Par V. Vīķes-Freibergas lēmumu ziņo arī BBC World, akcentējot prezidentes teikto, ka Latvijai Otrais pasaules karš beidzās ar piecdesmit gadu garumā ievilkušos okupāciju. BBC arī akcentē, ka Latvijas parlamentārieši jau ir aicinājuši prezidenti vizīti Maskavā izmantot kā platformu, lai skaidrotu Latvijas nostāju pagātnes notikumos. 
	Lielu uzmanību V. Vīķes-Freibergas paziņojumam pievērsuši Krievijas mediji, gan pozitīvi vērtējot lēmumu doties uz Maskavu, gan asi vērtējot un emocionāli kritizējot prezidentes paziņojuma motivāciju, kurā viņa izklāsta, ka Latvijai Otrais pasaules karš simboliski beidzās tikai 1990. gada 4. maijā līdz ar neatkarības deklarācijas pieņemšanu.
Valensa mudina pārveidot Eiropu 
Gunta Sloga ,  Diena  01/14/05     Austrumeiropai ir jāizmanto sava XX gadsimta 80.gados gūtā pieredze cīņā par brīvību, veidojot vienotu un solidāru Eiropu, ceturtdien Rīgā atzina viens no kustības Solidaritāte līderiem un bijušais Polijas prezidents Lehs Valensa. Savulaik Nobela miera prēmiju ieguvušais L.Valensa ceturtdien piedalījās konferencē Atgriešanās Eiropā ar dziesmotām revolūcijām, uzsvērdams viņa vadītās Solidaritātes lomu komunistiskā režīma sabrukumā Austrumeiropā.
	"Es atbraucu, lai runātu par vēsturi, rastu vienotu izpratni par pagātni un pamēģinātu iezīmēt nākotni," žurnālistiem sacīja L.Valensa, kurš arī piedalījās 1905.gada revolūcijas simtgades atceres pasākumos. L.Valensa ceturtdien arī tikās ar valsts prezidenti Vairu Vīķi–Freibergu. Viņaprāt, XXI gadsimtam ir jānes jaunas iespējas Eiropai, tai ir jākļūst solidārai. "Šajā Eiropā visi ir vajadzīgi, nevienu nevar izslēgt vai aizmirst," uzsvēra bijušais Solidaritātes līderis. Viņš aicināja Austrumeiropas valstis cīņā par savu brīvību likt lietā gūto pieredzi kopīgās Eiropas veidošanā. "Mēs ar savu pieredzi un prātu varam noteikt, kādā virzienā ES ir jāiet," L.Valensas teikto citē LETA. 
	Viņaprāt, Krievija vēl zināmu laiku nevēlēsies atvainoties Austrumeiropai par saviem XX gadsimta nodarījumiem. Kā uzskata L.Valensa, liela daļa no pašreiz Krievijā valdošās paaudzes uzskata, ka tai nav jāatvainojas par to, ko citām valstīm nodarīja tās priekšteči. Taču paies noteikts laiks, un Krievijā noteikti pie varas nāks cilvēks, kurš spēs attīrīt pagātnes mantojumu, uzskata bijušais Solidaritātes līderis.

Prezidentes lēmums vieš šaubas par Baltijas vienotību 
Gunta Sloga, Aušra Radzevičūte Viļņā, Kristaps Pētersons,  Diena  01/14/05     Latvijas prezidente Vaira Vīķe-Freiberga, savrupi izlemjot doties uz Maskavu 9.maijā, ir ne vien nostādījusi piespiedu izvēles priekšā Igauniju un Lietuvu, bet arī devusi iemeslu šaubām par Baltijas valstu spēju būt vienotām nozīmīgu jautājumu risināšanā. Šādus kritiskus komentārus par V.Vīķes-Freibergas soli ceturtdien izteica ne vien abu kaimiņvalstu prese, bet arī daļa politiķu. Lietuvas prezidents Valds Adamkus, gan teikdams, ka respektē prezidentes izvēli, tai pašā laikā atzinis — kopīga Baltijas valstu nostāja būtu apliecinājusi to vienotību. Pirms desmit gadiem, izlemjot neapmeklēt tādu pašu pasākumu Maskavā, Baltijas valstis demonstrēja spēju būt vienotas.
	Pati V.Vīķe-Freiberga arī ceturtdien nepaskaidroja, kādēļ ir nolēmusi paziņot par Maskavas braucienu bez vienošanās ar Lietuvas un Igaunijas prezidentu. Viņa bez atbildes atstāja LTV raidījumā Valsts pirmās personas izskanējušo lūgumu komentēt, kādēļ vēl decembrī pati apgalvoja, ka martā triju Baltijas valstu prezidenti vienosies par kopīgu nostāju, bet tagad jau šādus plānus noliedz. Tā vietā prezidente paziņoja, ka viņa patur privilēģijas mainīt savu viedokli jau nākamajā dienā, ja rodas jauni apstākļi. 
	Gan Lietuvā, gan Igaunijā ceturtdien valdīja pārsvarā negatīva attieksme nevis pret pašu V.Vīķes-Freibergas lēmumu braukt uz Maskavu, bet gan pret to, ka netika ņemta vērā iepriekšējā vienošanās par kopīgas nostājas izstrādāšanu.
	"Šo situāciju nevar uzskatīt par spiedienu, tomēr Lietuvas un Igaunijas prezidenti tagad nostādīti neveiklā stāvoklī. Es nebrīnītos, ja viņi tagad pieņemtu Maskavas ielūgumu, lai apliecinātu Baltijas valstu solidaritāti," Dienai saka lietuviešu politologs Alvīds Lukošaitis. Lietuvā šis jautājums tiekot uztverts īpaši saasināti, jo 13.janvāris ir 1991.gada Lietuvas brīvības aizstāvju piemiņas diena. 
	Līdzīgu viedokli ceturtdien pauda virkne igauņu avīžu. "Ar savu lēmumu Freiberga būtiski ierobežoja savu kolēģu — Valda Adamkus un Arnolda Rītela — izvēles brīvību," laikraksta Eesti Paevaleht teikto atreferē BNS. Postimees bez aplinkiem apgalvo, ka V.Vīķe-Freiberga atņēmusi V.Adamkum un A.Rītelam iespēju atteikties no brauciena. "Latvijas prezidente izlēma par sevi un par pārējo Baltijas valstu prezidentiem," ziņo Postimees.
	"Kāda muša iekoda Vīķei-Freibergai?" jautā SL Ohtuleht. Avīze pieļauj, ka Maskava piesolījusi Rīgai zināmu piekāpšanos. Piemēram, pārtraukt piketus pret izglītības reformu vai piebremzēt radikālo politisko grupējumu darbību Latvijā. Lietuvas laikraksta Respublika ceturtdienas komentārā Latviešu smalkā atriebība teikts, ka līdz šim V.Vīķe-Freiberga bija vienīgā, kas aizkaitināti vērtēja Uzvaras dienas svinēšanu Maskavā, intervijās stāstīja, ka uzskata to par "apvainojumu", un ievilka diskusijā Lietuvas un Igaunijas prezidentus, bet tagad paziņojusi, ka Baltijas valstis nav Siāmas trīnīši. "Latvijas prezidente vēlreiz pierādījusi, ka taisnība bijusi tiem, kas, balstoties uz pirmskara pieredzi, apgalvoja, ka Baltijas valstu draudzība ir mākslīga. 
	Lai arī izskanējis viedoklis, ka V.Vīķes-Freibergas paziņojums var mudināt arī abas kaimiņvalstis ātrāk pieņemt lēmumu, ceturtdien ne Igaunija, ne Lietuva neļāva noprast, ka tas varētu notikt drīz. Igaunijas ārlietu ministre Kristīna Ojulanda paziņoja, ka Tallina pavasara sākumā izlems, vai prezidentam jādodas uz Maskavu. Savukārt V.Adamkus uzsvēra, ka vēl ir daudz laika, lai izvērtētu visus par un pret un pieņemtu Lietuvas interesēm atbilstošāko lēmumu. "Es neuzskatu Latvijas prezidentes lēmumu par spiediena izdarīšanu. Tomēr kopīga Baltijas nostāja apliecinātu triju valstu vienotību," teica V.Adamkus.
	Savukārt Igaunijas premjers Juhans Partss aicinājis cienīt V.Vīķes-Freibergas lēmumu. Viņš norādījis, ka Igaunijas prezidentam nevajadzētu uzskatīt par īpaši nozīmīgu jautājumu, vai braukt uz svinībām, ziņo BNS. "Mēs pārspīlējam šā datuma maģiju. Patiesībā tā nav ne jaunas pasaules dzimšana, ne pasaules gals… Latvijas prezidentes lēmums ir zināmā mērā negaidīts, taču es neticu, ka tas ietekmēs Baltijas valstu ciešo sadarbību," teicis J.Partss.
	Jāatgādina, ka arī pirms 10 gadiem Baltijas valstis bija tikpat sarežģītas un smagas izvēles priekšā. Toreiz tika izlemts Uzvaras dienas 50.gadadienas svinības Maskavā neapmeklēt. Kā stāsta bijušais valsts prezidents Guntis Ulmanis, tas bijis vienots Baltijas valstu viedoklis. Trim prezidentiem bija vairākas tikšanās, pēdējā ilga vairāk nekā piecas stundas, rūpīgi izsverot visus argumentus, atminas G.Ulmanis. Pirms 10 gadiem bijusi virkne nesakārtotu jautājumu attiecībās ar Krieviju — robežlīgums, mēģinājumi ietekmēt ekonomiski un citi jautājumi. "Tā laika situācijā uzskatījām, ka esam gatavi sarunām ar Krieviju, taču nevarējām ierasties Maskavā, jo tur notika svinības. Mums nebija par ko priecāties," saka bijušais prezidents. Viņš toreiz pilnvaroja svinībās piedalīties vēstnieku Jāni Peteru, kurš negāja uz militāro parādi Sarkanajā laukumā, bet devās uz piemiņas pasākumiem kritušajiem karavīriem. 
	G.Ulmanis uzskata, ka 10 gadu laikā Latvijas un Krievijas attiecībās nekas nav mainījies. Taču viņš novērtējot prezidentes labo gribu un cerot, ka tas var veicināt reāla dialoga sākšanos. Tiesa, G.Ulmanis jautā, vai ar vizīti "mēs nepārkāpjam to robežu, kur sākas pazemošanās". Viņs gan steidz paust cerību, ka V.Vīķes-Freibergas lēmums nāks par labu Latvijas interesēm. 
	Tikmēr bijušais Polijas demokrātiskās kustības Solidaritāte līderis Lehs Valensa ceturtdien atbalstīja V.Vīķes-Freibergas lēmumu doties uz Maskavu. Viņaprāt, Krievija ir lielu iespēju zeme, ja vien tā ir demokrātiska un nenodarbojas ar hegemoniju. "Mums ir jāpalīdz Krievijai šai jomā (..), taču klāt neesošajam nav taisnība. Es esmu par sarunām," viņš sacīja.
	Viedokļi Baltijā
Pols Goubls, Tartu universitātes Eirokoledža, bijušais Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība komentētājs:
	Emu pārliecināts, ka Baltijas valstu prezidentiem ir bijušas sarunas par kopēju nostāju šajā jautājumā. Taču jāņem vērā, ka situācija Baltijas valstīs ir atšķirīga. Ir pagājusi ēra, kad triju valstu prezidentiem bija jānāk klajā ar kopīgiem paziņojumiem. Interesanti, vai trīs valstis spēs sadarboties, paužot stingru nostāju Maskavā. Prezidente, saņemot Krievijas uzaicinājumu, bija nonākusi sarežģītā situācijā, taču viņa no ir labi tās izgājusi. Viņas paziņojums par došanos uz Maskavu bija lielisks un iespaidīgs. Viņa pateica, ka dodas, nevis lai parakstītu līgumu vai pakļautos Krievijas nostājai, bet lai pievērstu uzmanību tam, kas notika ar Latviju Otrā pasaules kara laikā. Ja viņa nebrauktu, tad Krievija to varētu izmantot savā labā, kritizējot Latviju un apgalvojot, ka tā ir fašistiska.
Justins Kaross, Lietuvas parlamenta Ārlietu komitejas priekšsēdētājs: 
	Es neizprotu Latvijas prezidentes paziņojumu, jo bija nolemts paziņot vienotu Baltijas nostāju. Lietuvas un Igaunijas prezidenti nostādīti dīvainā stāvoklī. Es pieļauju, ka viņi nevarēs norobežoties no Rīgas lēmuma ietekmes. Manuprāt, V.Adamkus arī varētu pieņemt V.Putina ielūgumu un izmantot izdevību, lai Maskavā atgādinātu pasaulei par okupāciju. Raugoties no Lietuvas pozīcijām, 1945.gada 9.maijs drīzāk ir nevis svētku, bet gan sēru diena. Vēl ir laiks, lai izstrādātu kopēju Baltijas valstu nostāju par Otrā pasaules kara beigām.
Vītauts Landsberģis, Eiroparlamenta deputāts, bijušais Seima priekšsēdis: 
	Latvijas prezidentes lēmumu es vērtēju negatīvi. Baltijas valstis kopš 1990.gada ir saskaņojušas savu nostāju svarīgākajos jautājumos, un šāda solidaritāte bija mūsu spēks. No otras puses, Latvija vienmēr bijusi vājais posms jautājumos, kas skar pretošanos Kremļa spiedienam. Ja manu padomu lūgtu Lietuvas prezidents, es viņam, protams, ieteiktu nebraukt uz Maskavu. Taču lēmums ir paša V.Adamkus ziņā.
Artūrs Paulausks, Seima priekšsēdis: 
	Nedrīkst steigties un pieņemt lēmumu par Lietuvas prezidenta braukšanu vai nebraukšanu uz Maskavu. Nepieciešams izvērtēt visus argumentus, kā arī Latvijas prezidentes lēmumu. 1945.gada 9.maijā beidzās karš pret fašistisko Vāciju, taču Lietuva vēl 50 gadu palika PSRS sastāvā. Atšķirībā no citām Eiropas valstīm, kuras tika atbrīvotas, mēs uz ilgu laiku zaudējām savu brīvību. Tas viss ir pamats nopietnai diskusijai gan politiķu aprindās, gan sabiedrībā.
Marts Lārs, bijušais Igaunijas premjers, labējās Tēvzemes savienības dibinātājs un tās bijušais valdes priekšsēdis:
	Skumji, ka Baltijas valstis nevar vienoties kaut par vienu kopēju lietu. Mēs Igaunijā sapratām, ka visi trīs Baltijas valstu prezidenti par braukšanu vai nebraukšanu uz Maskavu lems martā, taču tagad viss ir pagriezies citādi. Uzskatu, ka prezidentiem šādos jautājumos jāpauž vienots un argumentēts viedoklis, nevis jāpaziņo katram savs pārsteidzīgais lēmums. Arnolds Rītels jau agrāk ir sacījis, ka viņš konsultēsies ar visām Igaunijas partijām, lai pieņemtu galīgo lēmumu. Viņš ir solījis tautas balsī ieklausīties.
Marts Helme, Igaunijas vēstnieks Krievijā no 1995. līdz 2000.gadam: 
	Zināmā mērā to var uzskatīt par absurdu situāciju. Igaunijai, tāpat kā Latvijai, ar Krieviju ir jāparaksta robežlīgums, tāpēc mūsu prezidents ir nostādīts neapskaužamā situācijā. Sabiedrības viedoklis, tāpat kā manējais, ir tāds, ka prezidentiem nebūtu jāpiedalās šajās svinībās un robežlīguma parakstīšana šajā laikā ir mūsu reputācijai kaitējoša. To ir pateikuši politiķi, nevalstisko organizāciju pārstāvji un vienkāršie Igaunijas iedzīvotāji — man šodien to apliecināja Igaunijas TV žurnāliste, kura par šo jautājumu veic plašāku pētījumu. Tāpēc uzskatu, ka Vairas Vīķes-Freibergas rīcība nebija korekta un pirms jebkāda viedokļa izteikšanas viņai bija jāaprunājas ar Lietuvas un Igaunijas prezidentiem.
Edgars Savisārs, Kreisās Centra partijas priekšsēdis, bijušais Tallinas mērs:
	Jūsu prezidente ir pieņēmusi absolūti normālu lēmumu, un nesaskatu tajā neko sliktu. Mums ar Krieviju ir jāveido normālas attiecības, tāpēc es neredzu nekādu iemeslu, kāpēc arī Igaunijas prezidentam nebūtu jābrauc uz Maskavu. Negribu komentēt to, ko Arnolds Rītels varētu darīt jūsu prezidentes paziņojuma iespaidā.

Krievijas procesu pētīšanai dibina institūtu 
Ilze Grīnuma,  Diena  01/14/05     Kas ir noteicošais Krievijas prezidenta Vladimira Putina administrācijā, kādas autoritārisma tendences valsts parāda pret medijiem — tie ir divi pētījumu piemēri, ar kuriem varētu nodarboties jaunais Krievijas Pētniecības centrs. To Baltijas Krievu institūta paspārnē, kas ir privātpersonu veidota augstskola, dibina politologs Kārlis Daukšts un augstskolas rektors Staņislavs Buka. Augstskola pagaidām ir arī vienīgais pētniecības institūta finansētājs. K.Daukšts cer uz naudas piesaisti no dažādiem fondiem un projektiem.
	"Gribam piedāvāt neitrālāku un zinātniskāku informāciju par procesiem Krievijā, nekā tas varbūt bijis līdz šim," Dienai sacīja K.Daukšts. Institūts cer ap sevi pulcināt ieinteresētus mācībspēkus, dažādu jomu ekspertus, kuri pētītu notikumus un cilvēkus austrumu puses kaimiņvalstīs un tālāk dotu savus ieteikumus valsts institūcijām un nevalstiskajām organizācijām. Par iesaistīšanos ekspertu grupās politologs jau runājis ar vēsturniekiem Aivaru Strangu un Antoniju Zundu. Pārsvarā analīzes darbs tiks balstīts uz mediju sniegto informāciju, mēģinot atsijāt valsts administrācijas ietekmi uz to un salīdzinot to ar neatkarīgu centru ziņoto.
	Kā tuvāko pasākumu K.Daukšts minēja dalību aprīlī Maskavā plānotajā konferencē par abu valstu attiecību perspektīvām, kuru organizē Latvijas Transatlantiskā organizācija (LATO). LATO ģenerālsekretārs Mārtiņš Mūrnieks Dienai atzina, ka Latvijas un Krievijas attiecības uzmanības lokā būs ilgi, tāpēc ikviena pētniecības centra dibināšana ir pozitīva, ja vien tai izdodas saglabāt neatkarīgu skatījumu. Maskavā K.Daukšts cer sadarboties ar neatkarīgo centru Ekspertīze. "Mūsu darbs nebūs saistīts ne ar vienu politisko spēku," uzsvēra politologs.

Prezidente nedomā, ka varēs Krievijā paust Latvijas nostāju par 9.maija nozīmiLETA  01/14/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga Latvijas Televīzijas raidījumā "Valsts pirmās personas" izteica šaubas, vai viņai Krievijā radīsies iespēja paust Latvijas nostāju par 9.maija nozīmi un Otrā pasaules kara seku izvērtēšanu. 
	"Krievija nez vai būs ieinteresēta atļaut klāstīt, kā es saskatu, vēsturi," sacīja prezidente, skaidrojot, ka tieši tādēļ ir izvēlējusies iespēju savu nostāju paust rakstveidā. To, pēc viņas domām, neviens vairs nevar apturēt. 
	"Man nav nekādu ilūziju, ka varēšu viena pati uzstādīt dienas kārtību, ka mēs tur iesim ar karogiem un demonstrēsim ielās," norādīja Vīķe-Freiberga. Deklarāciju viņa uzskata par nopietnu mudinājumu visu demokrātisko valstu līderiem šajā dienā pārdomāt nozīmi, kas viņiem ar šo dienu saistās. 
	Runājot par to, kādēļ lēmumu paziņojusi neatkarīgi no pārējo Baltijas valstu prezidentiem, Vīķe-Freiberga norādīja, ka viedoklis savstarpēji esot saskaņots. Visi trīs prezidenti esot vienojušies, ka katram prezidentam jānāk ar savu deklarāciju, ko darīs tajā brīdī, kad viņa valsts "iekšpolitiskajā situācijā atbilst debašu briedumam". 
	Pēc prezidentes teiktā, saskaņošana notikusi starp prezidentiem un viņu kancelejām. 
	Vīķe-Freiberga esot informējusi abus kolēģus. "Esam ciešā kontaktā, tas nav nekāds pārsteigums. Tā bija viņu izvēle. Mēs varējām arī šobrīd nākt ar kopēju [lēmumu], varējām visi trīs gaidīt, varējām rīkoties, kā tagad. Bija vairākas izvēles iespējamas, šī ir tā, ko mēs izvēlējāmies," skaidroja prezidente. 
	Valsts vadītāja arī norādīja, ka savu darbu dara, katru jaunu dienu skatoties jaunus apstākļus un jaunus apsvērumus. "Ja vienu dienu esmu pateikusi, ka tā tas ir, es paturu privilēģiju adekvāti reaģēt uz jaunu situāciju un apstākļiem, kas nākuši no jauna," sacīja prezidente. 
	Viņa skaidroja, ka šajā laikā radušies vairāki jauni apsvērumi. "Tā ir taktika, jāizvēlas taktika un stratēģija, ko lietot. Tas nozīmē, ka ir arī jāriskē," norādīja Vīķe-Freiberga. 
	Kā vienu no pamatojumiem sava lēmuma paziņošanas laikam - janvāra vidum - prezidente minēja gaidāmās pašvaldību vēlēšanas, kad būšot daudz jautājumu, kuriem jābūt orientētiem uz pašvaldību funkcionēšanu. 
	Vīķei-Freibergai pagaidām neesot zināms precīzs 9.maijā Maskavā paredzēto Uzvaras dienas svinību scenārijs. 
	Ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) uzskata, ka arī pārējo Baltijas valstu pārstāvji pieņems lēmumu piedalīties 9.maijā paredzētajos pasākumos. Intervijā Latvijas Televīzijai viņš pauda viedokli, ka šādu lēmumu pieņems kaimiņvalstu prezidenti. 
	"Ja kāda no valstīm nepiedalītos prezidentālā līmenī, manā izpratnē tā nebūtu blamāža priekš Latvijas, jo mēs pieņēmām lēmumu suverēni un neviens cits kā tikai mēs paši atbildam par to, kas notiek mūsu valstī," sacīja ministrs. 
	Pēc viņa domām, Latvijas prezidente rīkojās kā ledlauzis Baltijas reģionā, nespēlējot tikai uz iekšējo konjunktūru, bet skatoties plašāk. 
"Pirmā persona" neuzdrīkstas "visu teikt tautai"Apollo  01/14/05     Latvijas Televīzijas raidījumā "Valsts pirmās personas" uz žurnālistes Baibas Strautmanes aktuālajiem jautājumiem 13. janvārī atbildēja Latvijas Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga. 
	Prezidente uzslavēja Latvijas operatīvos dienestus un amatpersonas, kas prasmīgi un saskaņoti darbojušies nesenās dabas stihijas apstākļos. Netrūka arī mātišķa ieteikuma pavalstniekiem par rīcību krīzes situācijās. Valsts pirmā persona atcerējās savu pieredzi Kanādā, kur ziemā autobraucēji, lūk, neriskējot doties tālākā ceļā bez lāpstas un siltām segām automašīnā tam gadījumam, ja viņus uz haiveja pārsteigtu sniegavētra. 
	Taču galvenā raidījuma daļa tika veltīta prezidentes šīsnedēļas negaidīti publiski dotajam jāvārdam apmeklēt Uzvaras svinības Maskavā. Šoreiz grūti pārmest Strautmanes kundzei, ka viņas jautājumi bija tendenciozi un agresīvi. 
	Prezidente uz loģiskiem, konkrētajā politiskajā situācijā pašsaprotamiem, pat obligātiem vaicājumiem nespēja atbildēt precīzi un pēc būtības. Ceturtdienas raidījuma skatītāji, šķiet, bija liecinieki pirmreizīgam notikumam — samulsinātā prezidente zaudēja runas spējas, kad viņas piekrišana apmeklēt Maskavu tika konfrontēta ar nesenajām neapšaubāmajām izteikām Latvijas presē. 
	Ne Baiba Strautmane, ne televīzijas skatītāji tā arī neuzzināja, kādi iemesli spieda mainīt prezidentes nostāju un, pieņemot Krievijas prezidenta ielūgumu, faktiski šķelt Baltijas valstu politisko vienotību. Vaira Vīķe-Freiberga kadrā aizbildinājās ar prezidentei vien pieejamu informāciju, kura, sekmējot negaidītā lēmuma pieņemšanu, vienlaikus nav izpaužama, to "nedrīkst teikt tautai", jo tādējādi šīs ziņas nonāks arī Latvijas valsts nelabvēļu rīcībā. 
	Ceturtdienas vakarā Latvijas pilsoņi savu televizoru ekrānos redzēja ne valsts līderi, bet pagurušu un apjukušu sievieti, kura varītēm mēģināja saglābt savas politiskās ambīcijas un privāto paštaisnumu. 

Baltijas ārlietu ministri kopīgā deklarācijā paudīs attieksmi pret Otro pasaules karu 
BNS/LETA   01/17/05     Latvijai, Lietuvai un Igaunijai jāpieņem kopīga deklarācija, kurā ar vēsturiskiem argumentiem pamatota šo valstu iedzīvotāju attieksme pret Otrā pasaules kara beigām, atzinuši Baltijas valstu ārlietu ministri, nedēļas nogalē tiekoties Palangā. Kā aģentūrai LETA sacījis Latvijas ārlietu ministrs Artis Pabriks, ministri vienojušies, ka šāda deklarācija esot jāpieņem neatkarīgi no tā, kādā līmenī Baltijas valstis tiks pārstāvētas 9.maijā Maskavā paredzētajās svinībās par godu Padomju Savienības uzvarai Otrajā pasaules karā. 
	A.Pabriks, Lietuvas ārlietu ministrs Antans Vaļonis un Igaunijas ārlietu ministre Kristīna Ojulande uzsvēruši, ka triju Baltijas valstu prezidentiem pašiem jāpieņem lēmums, vai piedalīties svinībās Maskavā.
	Tikmēr Valsts prezidente Vaira Vīķe–Freiberga piektdien oficiāli informējusi Krieviju, ka atsauksies uz prezidenta Vladimira Putina ielūgumu apmeklēt 9.maija svinības Maskavā. Prezidentes pārstāve Aiva Rozenberga BNS pavēstīja, ka Krievijas vēstniekam Latvijā iesniegta vēstule, kurā apliecināta došanās uz Maskavu, kā arī pievienota deklarācija par Latvijas nostāju jautājumā par Eiropas nākotni un Otrā pasaules kara beigām.

Sagatavots "jumta likums" privatizācijas pabeigšanai Latvijā
LETA  01/17/05    Ekonomikas ministrija (EM) ir sagatavojusi tā saucamo jumta likumu, kas regulēs privatizācijas pabeigšanu Latvijā. 
	Likumprojekts paredz, ka pieteikumus privatizācijai varēs iesniegt līdz šā gada beigām, informēja EM parlamentārais sekretārs Dzintars Zaķis (JL). 
	Likumprojekts jau esot saskaņots ar Finanšu un Tieslietu ministriju un jau šodien to paredzējis parakstīt ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL), lai iesniegtu izskatīšanai Ministru kabinetā. 
	"Jumta likums" noteiks vispārīgas ar privatizācijas pabeigšanu saistītas lietas un atsevišķos jautājumos dos deleģējumu pieņemt speciālus likumus, skaidroja Zaķis. 
	Likumā tiks noteikts, ka pieteikumus par jaunu privatizācijas sertifikātu saņemšanu un jaunu privatizācijas kontu atvēršanu drīkstēs iesniegt līdz šā gada 30. jūnijam. 
	Savukārt pieteikumus par jaunas privatizācijas lietas uzsākšanu Privatizācijas aģentūrā pieņems līdz šā gada 31. decembrim. PA pusgada laikā būs jāizvērtē, vai objektu nodot privatizēšanai vai ne, piebilda Zaķis. 
	Visas uzsāktās privatizācijas lietas tiks pabeigtas, uzsvēra EM parlamentārais sekretārs. 
	Pamatojot, kāpēc ministrija tomēr izšķīrās par labu jauna likuma sagatavošanai, Zaķis sacīja, ka "jumta likums" ir daudz skaidrāks un saprotamāks lietotājam. 
	"Privatizācija ir nonākusi beigu fāzē, un ir sagatavots viens likums, kas ērti lietotājam izskaidro visus ar privatizācijas pabeigšanu saistītos jautājumus," sacīja Zaķis. 
	Likumprojektā nav paredzēts neizmantotos sertifikātus kompensēt ar valsts obligācijām vai ar naudu, uzsvēra Zaķis. 
	Valsts nekad nav devusi sertifikātu īpašniekiem šādus solījumus un vēl joprojām ir iespējas par sertifikātiem privatizēt gan zemi, gan īpašumus, norādīja Zaķis, jautāts, vai sertifikātu īpašniekiem nebūs pamats pret valsti vērst tiesā par neizmantoto sertifikātu kompensēšanu. 
	Vēl tikšot spriests par privatizācijas sertifikātu derīguma termiņu, piebilda Zaķis. 
Kā ziņots, minēto likumprojektu EM iesniedza premjera ārštata padomnieks privatizācijas jautājumos Viktors Šadinovs. 

Kaļužnijs: Vīķe-Freiberga 9.maijā Maskavā nevarēs paust viedokli par okupāciju
LETA  01/17/05    Valsts prezidentei Vairai Vīķei-Freibergai, šī gada maijā piedaloties Uzvaras dienu piemiņas pasākumos Maskavā, nebūs iespēja paust viedokli par Latvijas okupāciju, intervijā laikrakstam "Diena" atzinis Krievijas vēstnieks Latvijā Viktors Kaļužnijs. 
	Kā ziņots, Vīķe-Freiberga ir pieņēmusi lēmumu piedalīties 9.maija pasākumos Maskavā un sagatavojusi deklarāciju angļu valodā, kurā pauž Latvijas nostāju 9.maija uzvaras svinību un Otrā pasaules kara seku jautājumā. 
"Kas attiecas uz deklarāciju, deklarācijā iekļautais ir pilnīgi nepieņemams," uzsver Kaļužnijs norādot, ka paust savu viedokli publiski par to Vīķei-Freibergai Maskavā nebūs iespējams. 
	"Tāpēc, ka 9.maijs ir konkrēts datums, 60.gadskārta kopš uzvaras pār nacismu. Punkts. Viss. Krievijas prezidents ir nepārprotami pateicis, ka tā ir piemiņas un izlīguma diena. Pievienot tam šajā dienā kaut kādas citas ideoloģiskas vai vēsturiskas lietas, kas pašlaik kādam ir izdevīgas, nebūs pareizi," skaidro Kaļužnijs. 
	Pēc viņa teiktā, nevar uzskatīt kā Padomju Savienība būtu okupējusi Latviju. "Kārtējo reizi varu pasacīt, ka attiecībā uz 1941.1945.gadu piekrītu, jā, daļēji tika okupēta Eiropa un Padomju savienība. Taču, runājot par posmu no 1945. līdz 1991.gadam, uzskatu, ka "okupācija" ir neatbilstošs apzīmējums, tas būtu jānosauc kaut kā citādi," uzsver Krievijas vēstnieks. 
	Kaļužnijs atzīst, ka Krievijai nebūtu iebildumu, ja abu valstu kopējā deklarācijā par sadarbību ekonomikā, politikā un kultūrā tiktu iekļauts punkts par Staļina noziegumiem. Kā skaidro vēstnieks, "šajā periodā cieta visas Padomju Savienības tautības, neatkarīgi no teritorijas", tādēļ Krievija gaidot no Latvijas tās vērtējumu. 
	Vienlaikus Kaļužnijs uzsver, ka deklarācijā nevarēs pieminēt Latvijas okupāciju. "Ja izvirzīts uzdevums iznīcināt šo dokumentu, vajag iekļaut kaut ko tādu, kas pašlaik nav pieņemams. Iekļaut vārdu "okupācija" un apbērēt šo dokumentu," intervijā norāda vēstnieks. 
	Kaļužnijs gan lūdzis šo interviju nepublicēt, jo neesot varējis laikus iepazīties ar tās tekstu. Vēstulē "Dienas" galvenajai redaktorei Sarmītei Ēlertei vēstnieks skaidro, ka sarunā ar "Dienas" komentētājiem Aivaru Ozoliņu un Askoldu Rodinu "bija vērojams, ka minētajiem žurnālistiem trūkst konstruktīvas pieejas, viņu pieejai bija ass, es pat teiktu, konfrontējošs raksturs". 
	"Rezumējot sarunu, mums radās iespaids, ka laikraksta "Diena" redakcija nav ieinteresēta meklēt Krievijas un Latvijas attiecību veidošanas un uzlabošanas ceļus, bet gluži otrādi, ietur savu iepriekšējo kursu, kas vērsts uz divpusējo attiecību saasināšanu," skaidro Kaļužnijs. 
	Kaļužnijs vēstulē norāda, ka intervijas publicēšanas gadījumā, "rezervējam sev tiesības" par notikušo informēt Valsts prezidenti un Ārlietu ministriju. 
	Kā skaidro "Dienas" komentētājs Ozoliņš, intervija notikusi piektdien par vēstnieka iniciatīvas. Kaļužnijs vēl pirms sarunas izteicis vēlēšanos iepazīties ar intervijas tekstu pirms tās publicēšanas. Laikraksta pārstāvji skaidrojuši, ka laikraksts nepraktizē interviju saskaņošanu, tomēr izņēmuma kārtā vēstniekam varētu nosūtīt tās tekstu dažas stundas pirms nodošanas publicēšanai. 
	Vēstnieks paudis viedokli, ka tas esot pārāk mazs laiks, lai iztulkotu un iepazītos ar interviju. Uz "Dienas" pārstāvju iebildēm pret ierosinājumu sadarboties informācijas sagatavošanā, Kaļužnijs paziņojis, ka esot pret tās publicēšanu, jo intervija esot viņa īpašums. 
	Kā uzskata "Dienas" komentāru lapas redaktors Pauls Raudseps, Krievijas vēstnieka attieksme pret presi ir skaidrojama ar to, ka viņam nav darba pieredzes demokrātiskā valstī. 
	Par ko man jāatvainojas? 
	Krievijas vēstnieks Viktors Kaļužnijs sarunājas ar Dienas komentētājiem Aivaru Ozoliņu un Askoldu Rodinu 
	Vēstnieka kungs, Latvijas prezidente ir piekritusi piedalīties 9. maija svinībās Maskavā. Taču vienlaikus viņa ir izplatījusi deklarāciju un paudusi nepārprotamu vēlēšanos atgādināt Eiropas valstīm, Krievijai un visai pasaulei par Latvijas okupāciju. Kā jūs domājat, vai Krievijas valdība 9. maijā Maskavā varēs dot viņai šādu iespēju? 
Jautājums būtu jāsadala divās daļās. Pirmkārt, par lēmumu. Es uzskatu, ka tas ir pilnīgi pareizs lēmums. Kas attiecas uz deklarāciju, tad deklarācijā iekļautais ir pilnīgi nepieņemams. Ja ņemam vērā plašsaziņas līdzekļos un arī politiķu, tai skaitā viņas pašas runās agrāk izskanējušo retoriku, tas nebūs iespējams. Tāpēc, ka 9. maijs ir konkrēts datums, 60. gadskārta kopš uzvaras pār nacismu. Punkts. Viss. Krievijas prezidents ir nepārprotami pateicis, ka tā ir piemiņas un izlīguma diena. Pievienot tam šajā dienā kaut kādas citas ideoloģiskas vai vēsturiskas lietas, kas pašlaik kādam ir izdevīgas, nebūs pareizi. Šajā dienā aprit 60 gadi, kopš uzvarēts nacisms. Es sacīju, ka jautājums jāsadala, un pateikšu, kāpēc. Kārtējo reizi varu pasacīt, ka attiecībā uz 1941.-1945. gadu piekrītu, jā, daļēji tika okupēta Eiropa un Padomju Savienība. Taču, runājot par laikposmu no 1945. līdz 1991. gadam, uzskatu, ka "okupācija" ir neatbilstošs apzīmējums, tas būtu jānosauc kaut kā citādi. 
	- Kā būtu jānosauc? 
	- Citādi tāpēc, ka šim laikposmam varbūt arī bija melni plankumi, bet bija arī gaiši. Tumšie plankumi skāra visas PSRS tautības. Bet, kas attiecas uz gaišajiem plankumiem, tad esmu jau teicis un vēlreiz vēlos pateikt, ka šajā periodā Latvija kļuva par industriāli attīstītu valsti Baltijā. 
	- Un tomēr, kādu apzīmējumu jūs piedāvātu "okupācijas" vietā? 
	- Var teikt visādi. Ar ASV kopīgajā 1994. gada deklarācijā izskanēja jēdziens "inkorporācija". Nezinu. Varbūt "inkorporācija". Nezinu. Politiķiem jāapsēžas un jāvienojas, kā dēvēt šo periodu, lai nosaukums apmierinātu gan vienu, gan otru pusi, gan Eiropas un starptautisko sabiedrību. Taču saukt šos pēc būtības pilnīgi atšķirīgos periodus vienā vārdā ir nepareizi. 
	Starptautiskā sabiedrība nekad nav atzinusi Baltijas valstu vardarbīgo iekļaušanu Padomju Savienībā. Runa ir par Eiropas valstu lielāko daļu. ASV to nosodīja jau 1940. gadā. 
	Domāju, ka šis jautājums ir jāapspriež normālos apstākļos, taču teikt, ka tas notika vardarbīgi, laikam gan nevar. Tas var patikt, var nepatikt. Ja vispār nebūtu nekādu dokumentu, varētu pielikt punktu un pateikt, ka, jā, tas bija vardarbīgi. Vienojās divas lielvalstis - Vācija un Padomju Savienība, Molotovs un Rībentrops. Patīk tas dokuments vai nepatīk - es negribētu apspriest, cik juridiski pareizs tas ir. Es vienkārši saku, ka bija dokuments, un uz šī dokumenta pamata notika šī akcija. Pareiza vai nepareiza, tas ir mūsdienu politiķu divpusēja dialoga jautājums. Spēka izmantošanas shēma bez dokumenta - tā ir Irāka. Bet 1940. gadā bija dokuments. Negribu vērtēt šo dokumentu, runāju par pašu faktu, proti, par dokumentu. 
	- Vai jūs pieļaujat, ka Latvijas un Krievijas dialoga rezultātā mēs varētu nonākt pie kopīga viedokļa, ka Staļina un Hitlera vienošanās par Polijas sadalīšanu un Baltijas valstu okupāciju bija pareiza? Jūsuprāt, tas varēja būt bijis arī pareizi? 
	- Es nezinu, vai pareizi. Neesmu tiesīgs spriest. Ir tāds kristiešu bauslis - netiesājiet un netapsiet tiesāts. Es neņemos spriest, pareizi vai nepareizi, tas būtu mans subjektīvais viedoklis, kas nevar ietekmēt mūsdienu vēsturiskos procesus. Vēl jo vairāk tāpēc, ka neesmu valsts pirmā amatpersona. Tas ir pietiekami sarežģīts jautājums, droši var teikt tikai vienu: ja šis jautājums traucē šālaika dzīvē, tas jāatliek papildus izpētei. Jāvirzās uz priekšu, lai tas netraucētu cilvēkiem. 
	- Kāds ir jūsu subjektīvais un varbūt arī jūsu valdības viedoklis par Staļina atbildību par Otrā pasaules kara izraisīšanu? Molotova-Rībentropa pakts bija viens no šā kara izraisītājiem. 
	- Sarežģīti. Tā ir man jauna jautājuma nostādne. Man nav pieņemami, kādā veidā tiek pavērsts šis temats, tas vienkārši nav nopietni. 
	- Tātad Staļinu nevar vainot Otrā pasaules kara izraisīšanā? 
	- Atklāti sakot, es negribētu atbildēt uz šo jautājumu. Man par to nav dziļu zināšanu, taču es to negribētu skatīt šādā plāksnē. 
	- Kā būs ar robežlīgumu? Kāpēc ārlietu ministrs Sergejs Lavrovs uzstāj, ka tas jāparaksta 10. maijā? 
	- Domāju, ka, pirmkārt, šādam līgumam vajadzīgs laiks. Otrkārt, domāju, ka jebkurā gadījumā, starpvalstu attiecības ir pietiekami sarežģītas, ieskaitot protokolvariantus. Treškārt, es domāju, ka līgums jāparaksta valstu pirmajām amatpersonām. Ceturtkārt, domāju, ka tas saistīts arī ar abu valstu vadītāju darba grafikiem. Tāpēc vienošanās par termiņiem ir abu valstu vadītāju ziņā. 
	- Jūsu prezidents īsā laika sprīdī divreiz apmeklēja Ukrainu. 
	- To laikam nedrīkstētu minēt kā piemēru, jo Krievijas un Ukrainas attiecības laikam gan ir nedaudz citādas. Tas saistīts ar to, ka pastāv pietiekami ciešas, perspektīvas ekonomiskās sadarbības programma. Jāmin arī vienotās ekonomiskās telpas ideoloģija, līdzdalība Eirāzijas savienībā un citās organizācijās. Un viena lieta ir darba vizīte, cita - tāda dokumenta parakstīšana, kas iezīmē divu valstu savstarpējo attiecību perspektīvu. Minēšu citu piemēru, starpvaldību komisiju. Līgums par tās darbību jau arī tā kā bija gatavs. Kad pēc desmit gadu pārtraukuma radās vēlēšanās atsākt darbu, izrādījās, ka tas nav gatavs. Pirmkārt, ir pagājis laiks, otrkārt, pamainījušies cilvēki, vajadzīgi saskaņojumi. Notiek aizkavēšanās saprotamu iemeslu dēļ. Domāju, ka te jāaplūko pats fakts: abas valstis nonākušas pie lēmuma, ka līgums jāparaksta, bet termiņu variants ir gluži tehniska lieta. 
	- Latvijas pirmā persona jau ir skaidri paziņojusi, ka negrasās parakstīt līgumu 9. un 10. maijā svinību laikā. Vai tas nozīmē, ka līgums netiks parakstīts? 
	- Neesmu gatavs komentēt termiņus. Krievija piedāvājusi 10. maiju. Domāju, ka jautājums jārisina valstu ārpolitiskajiem resoriem, un risinājums pieder pie tehniskajiem. 
	- Pievērsīsimies deklarācijai par sadarbību ekonomikā, politikā un kultūrā. Krievija piedāvājusi savu projektu. Ko satur deklarācijas projekts? 
	- Latvijas Ārlietu ministrija pagaidām nekomentē darbu pie projekta, tāpēc mūsu pusei nebūtu ētiski to darīt. Varu tikai pateikt, ka teksts ir pavisam normāls, vērsts uz konkrētu uzdevumu - aptvert visus starpvalstu attiecību virzienus, dot priekšnoteikumus abu valstu politisko un ekonomisko attiecību normālai attīstībai. Tas ir normāls projekts, kas ietver gan vienas, gan otras puses intereses. 
	- Avīzē Telegraf jūs jau komentējāt, ka Latvijas puse ieteikusi iekļaut punktu par Staļina noziegumiem, un Krievija tam piekritusi. Kas tiek gaidīts no Latvijas? 
	- Ko nozīmē piekritusi? Tas bija Latvijas ārlietu ministra priekšlikums - dot šā perioda izvērtējumu. Zinu, ka Krievijas ārlietu ministrs Lavrova kungs teicis, ka tas ir principā pieņemams variants, pie kura ir jāstrādā. Šajā periodā cieta visas Padomju Savienības tautības, neatkarīgi no teritorijas. Tāpēc Krievija gaida no Latvijas tās redzējumu un vērtējumu. Droši vien tiks izveidota darba grupa, tas ir pirmais šāda veida politiskais dokuments. Domāju, ka risinājums tiks rasts. 
	- Vai jūs sagaidāt, ka Latvija arī piekritīs iekļaut deklarācijā kaut kādus punktus, kurus Latvijas pusei tāpat būs grūti pieskaņot? 
	- Ja izvirzīts uzdevums iznīcināt šo dokumentu, vajag iekļaut kaut ko tādu, kas pašlaik nav pieņemams. Iekļaut vārdu "okupācija" un apbērēt šo dokumentu. Ja mums ir vēlēšanās galu galā virzīties uz priekšu, jāmeklē tie virzieni, termini un traktējumi, kas ir pieņemami gan vienai, gan otrai pusei. 
	- Es laikam neprecīzi formulēju jautājumu - tika domāti punkti, kurus Latvijai varbūt būs grūti pieņemt, bet kas tiks pieņemti. 
	- Vēlreiz atkārtoju, jāmeklē tādi punkti, kas pieņemami gan vienai, gan otrai pusei. Nav jēgas iedzīt šo problēmu strupceļā. 
	- Vai paredzēts, ka arī šo dokumentu pirmās personas parakstīs svinību laikā? 
	- Tas ir pietiekami sarežģīts jautājums. Pašlaik vajadzētu kaut vai saņemt atbildi, deklarācijas Latvijas versiju, lai varētu pateikt, kādas ir tās perspektīvas, kad tā var tikt parakstīta. 
	- Visu laiku tiek runāts par Latvijas un Krievijas attiecību uzlabošanu, taču - kā varam par to runāt, ja Krievija mums nepieņemami traktē naturalizāciju, izglītības jautājumus, cilvēktiesības? Mēs atbilstam Kopenhāgenas kritērijiem, pie mums tiek ievērotas cilvēktiesības, bet Krievija apgalvo pretējo. 
	- Kas jums teicis, ka atbilstat? Vai esat lasījuši Roblesa kunga atzinumu? 
	- Mūs uzņēma ES, jo atbilstam Kopenhāgenas kritērijiem. 
	- Robless tieši atbild par šiem jautājumiem un ir sniedzis pietiekami negatīvu raksturojumu tam, kas šeit notiek. Un es jums gribu pateikt, ka lieta nav par to, ka Robless vai vēl kāds ir pateicis, lieta ir tāda, ka jums pašiem jāsaprot novērtējumu tam, kas šeit notiek. 
	- Kā novērtējumu? Vai Krievijas? 
	- Jums pašiem vajag reāli novērtēt lietu stāvokli savā valstī. Neatkarīgi. Apsēsties, padomāt, kas notiek. Kad izlasīju jūsu premjerministra interviju 31. decembrī, es domāju, ka to pat komentēt nevajag. 
	- Ko tieši? Tā ir diezgan liela intervija. 
	- Tā ir diezgan liela, taču ir ļoti daudz jautājumu un nebija atbilžu. Vienīgi varu pateikt, ka šī intervija principā rezumēja Latvijas četrpadsmit gadu neatkarības periodu. 
	- Kādā ziņā rezumēja? 
	- Viņš uzdeva ļoti daudz jautājumu, par to, kāpēc tā. Taču man galvenais jautājums, pēc kura es pat varbūt nesāktu komentēt pārējos, tur izskanēja nevis apmēram tā, bet gan diezgan tieši tā - kāpēc Latvija šodien dzīvo sliktāk nekā Igaunija, sliktāk nekā Lietuva? 
	- Tomēr labāk nekā Krievija? 
	- Mēs taču par to nerunājam. Kāpēc jūs tādas lietas sakāt - labāk nekā Krievijā? 
	- Viss ir relatīvs. 
	- Es taču konkrēti. Tie taču nav mani vārdi. Jūs esat interesanti cilvēki - es taču runāju par to, ko es izlasīju intervijā ar jūsu premjerministru. Viss. Bet jūs sākat piedomāt klāt. Jūs vēl salīdziniet ar Somiju, salīdziniet ar Norvēģiju, salīdziniet ar Mozambiku un tā tālāk. Nevajag par to runāt. 
	- Somijai par savu labklājību nācās karot. 
	- Kāds tam sakars ar karošanu? Nu ko jūs visu laiku ķeraties pie šīs tēmas? Neviens ne ar vienu jau vairs nekaro. Mēs jau sešdesmit gadus ne ar vienu nekarojam, bet jūs arvien runājat par karu. Mēs sešdesmit gadus nekarojam, bet jūs visu laiku par karu runājat! Mēs sakām - celsim jaunu dzīvi! Bet jūs visu laiku par karu, par karu, par karu. Puiši, mēs sakām, draudzēsimies ģimenēm! Bet jūs runājat par karu. Es saku - izdarīsim tā, lai jūs dzertu savu pienu, nevis lietuviešu. 
	- Kāpēc ne lietuviešu? 
	- Kāpēc? Jūs uzdodat vispār apbrīnojamu jautājumu. Tāpēc, ka šodien un kopš laika gala Latvijas lauksaimniecība vienmēr bija pietiekoši stipra, stiprā puse visā laikposmā, sākot ar divdesmito gadu un beidzot laikam ar trīsdesmit devīto. 
	- Tagad ir citi laiki. 
	- Jūs esat dīvaini cilvēki - kad es runāju par šādiem te faktiem, jūs runājat par citiem laikiem. Kad es jums saku, ka jau sešdesmit gadu ir bez kara, jūs tik un tā runājat par karu. Labi, runāsim par konkrētām lietām, par konkrētiem faktiem. Es jums teicu un vēlreiz saku - es vārdu vārdā, nesagrozot, pateicu premjerministra jautājumu. Es pateicu konkrētu faktu par pienu, ko pateica jūsu premjerministrs. Es neko no sevis nesaku. Es saku: viņš uzdeva šos jautājumus - kāpēc, kāpēc, kāpēc, kāpēc, kāpēc? Un nav nevienas atbildes. Es jums pateicu - manā izpratnē, vēlreiz saku, tas ir neatkarīgās, jaunās Latvijas četrpadsmit gadu perioda rezumējums. Es nesaku, vai tas ir slikti vai labi, es neizdaru secinājumus par šo periodu, saprotat? Neizdaru, lai katrs pats izdara secinājumus. Mēs taču runājam par labu dzīvi, par jaunu dzīvi, par skaistu dzīvi - lūk, par ko mēs runājam. Un mēs sakām - dzīvosim skaisti, mēs esam gatavi šajā lietā piedalīties, jo mēs esam kaimiņi un esam savstarpēji saistīti. Savstarpēji saistīti ar kaimiņiem, jo galu galā Krievija, Latvija un Eiropa tā kā uz vienas taciņas stāvētu, vai ne? Nu, nevar Eiropā nokļūt, proti, var dažādi Eiropā nokļūt, taču ir ekonomiski izdevīgi caur Latviju. Tad darīsim tā, lai Krievija nokļūst Eiropā caur Latviju, mēs esam šai lietai gatavi. Tieši par to mēs runājam. Mēs taču nerunājam par to, ka - novilksim dzeloņdrātis. Nē, mēs runājam otrādi - uzbūvēsim šo tiltu - Krievija, Latvija un Eiropa. 
	- Latvija jau ir Eiropas Savienībā. 
	- Kāds tam sakars ar Eiropas Savienību? 
	- Eiropa tomēr nav valsts, tā tomēr ir valstu savienība, un diezin vai Latviju var nošķirt no Eiropas. 
	- Bet kurš tad nošķir? Es runāju par ekonomisku tiltu, ar ko Latvija šodien var pelnīt naudu. Puiši, jūs to nesaprotat, vai? Par ko jūs runājat? Vai jūs nesaprotat, ka rīt viss ogļu tranzīts aizies uz Igauniju? 
	- Par tranzītu arī parunāsim. Jūs sakāt, ka sešdesmit gadus nekarojat. Mulsina tas, ka jūs piedāvājat visu sākt no baltas lapas, apgalvodams, ka 1991. gadā PSRS sabruka un citu starpā izveidojās divas jaunas valstis - Krievija un Latvija. Kāpēc Krievija pošas ar tādu vērienu svinēt 9. maiju, ja jau tā ir cita valsts, un viss jāsāk "no baltas lapas"?
	- Pirmkārt, tas tiks atzīmēts Krievijā, Maskavā. Krievija nolēma atzīmēt uzvaras sešdesmitgadi. 
	- Kā uzvaru, ja tā ir jauna valsts? 
	- Es vēlreiz saku - tas ir cieņas apliecinājums kritušajiem 20 miljoniem cilvēku, tai skaitā arī latviešiem, kuri ir starp šiem 20 miljoniem. Un šodien antihitleriskā koalīcija nolēma šo lietu atzīmēt. Kas tur slikts? Jo tas ir cieņas apliecinājums tiem cilvēkiem, kuri atbrīvoja, uzvarēja šajā karā, krita par šo lietu. Atbrīvoja tajā skaitā arī Latviju. Patīk jums tas vai nepatīk, bet tas ir fakts. Kopā ar 130. latviešu strēlnieku pulku. 
	- Korpusu. 
	- Korpusu? Nu, korpusu. Man pulks un korpuss ir viens un tas pats. Svarīgs pats fakts. Tas ir fakts, no kura nevar aiziet. Un, ja mēs šodien apliecinām cieņu šiem cilvēkiem - tāpat kā reizi gadā ierodamies pie savu vecāku kapa un kaut kā šo dienu atzīmējam, - tad es uzskatu, ka tā ir tieši tā piemiņas diena, kuru Krievija nolēma kopā ar antihitlerisko koalīciju atzīmēt. Un uzaicināja uz šo piemiņas dienu tos, kuri vēlas šodien atbraukt. Tieši tāpat, kā man ir vecāku piemiņas diena, un atnāk draugi, kaimiņi, kuri sēžas pie galda un piemin manus vecākus, ar kuriem kopā viņi ir nogājuši šo dzīvi. Tā ir normāla lieta. 
	- Labi, varbūt tad citi piemēri saistībā ar šo "balto lapu". Kāpēc, ja Krievija ir jauna valsts, Staļins joprojām atrodas Kremļa sienā, Ļeņins joprojām nav apglabāts, bet Krievijas himna vispār jau ir tā pati Padomju Savienības himna? 
	- Es nesaprotu, kāpēc jūs visus uztrauc tas, kur guļ Ļeņins? Jā, protams, vēlams, lai atbilstoši krievu un citiem kanoniem un paradumiem cilvēks tiktu apglabāts zemē. Nu, tā nolēma. Šodien šī problēma pat Krievijā vairs nevienu neuztrauc. Kāpēc šodien tā uztrauc jūs? 
	- Tāpēc, ka jūs sakāt, ka tā ir cita, demokrātiska, jauna valsts, kas radās 1991. gadā. 
	- Un kāds tam sakars ar neapglabāto Ļeņinu? Lai taču viņš guļ. Patīk, ka viņš tur guļ - neviens Krievijā šodien neuzdod šo jautājumu. 
	- Netiekot skaidrībā par pagātni, diezin vai var uzcelt kaut ko jaunu. 
	- Neapglabājot Ļeņinu? 
	- Ļeņins ir viens no simboliem kopā ar citiem simboliem - PSRS himnu, pompozu uzvaras dienas svinēšanu, nevēlēšanos atzīt Staļina noziegumus, nevēlēšanos runāt par Gulagu, Memoriāla vajāšanu Pēterburgā par to, ka viņi mēģina atrast Staļina represiju laikā nogalināto kapus, un ļoti daudziem citiem, varētu turpināt. Runa ir par to, ka, neizvērtējot un nedodot novērtējumu pagātnei, nevar "sākt no baltas lapas" un dēvēties par jaunu valsti. Vai jūs nepiekrītat? 
	- Protams, ka nē. Ar vēsturi jānodarbojas, taču ar šo lietu jānodarbojas vēsturniekiem. Bet vēsture nedrīkst traucēt attīstīties jebkurai valstij. Ja kaut kas kaut kam traucē, es uzskatu, ka tas jānoliek malā. Jo šodien jaunie cilvēki vēlas dzīvot ar tagadni, nevis nodarboties ar pagātni. 
	- Vai jūs uzskatāt, ka Vācijas attīstībai ir traucējis tas, ka Villijs Brants aizbrauca uz Varšavu un pie pieminekļa Varšavas geto atvainojās nacisma upuriem, kaut arī pats personīgi nebija par to atbildīgs? 
	- Jūs atkal jaucat, manuprāt, dažas lietas un mēģināt visu šo lietu sagāzt vienā kaudzē tā, kā jums ērtāk. Tāpēc es vēlreiz jums saku, ka Vācija - tā ir bijusi, ir un paliks, un tas, ka tā pieņēma lēmumu tieši to izdarīt, tās bija paliekas no tām negatīvajām parādībām, kuras bija līdz ar Hitlera nākšanu pie varas. 
	- Jūs uzskatāt, ka tās bija "negatīvas parādības"?
	- Kādas? 
	- Jūs teicāt, ka bija "negatīvas parādības". Nosauciet tās. 
	- Es runāju par tām parādībām, kuras pēc tam izvērtās par 41. - 45. gadu un visas Eiropas okupāciju. 
	- Vai holokosts arī bija "negatīva parādība"?
	- Ziniet, ko, es negribu šo tēmu aizskart. Jo, ja es to aizskaršu… Nu, nevajag to aizskart. 
	- Mēs nevaram to neskart. 
	- Nevajag, tāpēc ka tā ir pietiekami jūtīga tēma. 
	- Kāpēc? 
	- Nu, negribu. 
	- Vai nacistiskās Vācijas noziegumi pret ebreju tautu ir jūtīga tēma? 
	- Tāpēc ka nevar šodien šo tēmu griezt tikai uz Vācijas pusi. 
	- Uz kādu tad vēl? 
	- Kad izslēgsiet, tad es jums pateikšu, uz kādu. Tāpēc ka tā nav tā tēma, tā ir pietiekami nopietna šajā ziņā, un es negribētu to viennozīmīgi apspriest. 
	- Mēs neatņemtu jums laiku ar nenopietnām lietām. 
	- Nē, nē. Pēc tam, kad izslēgsiet, tad es jums pateikšu. 
	- Labi. Taču jūs esat publiski pateicis: "Ar ko vainīga krievu tauta? Čeku vadīja polis Dzeržinskis, no 44 Revolucionārās padomes locekļiem 38 bija ebreji, četri - latvieši, un tikai viens bija krievs." Ebreju kopienas pārstāvji uzskata šo izteikumu par antisemītisku un gaida jūsu atvainošanos. Vai jūs gatavojaties viņiem atvainoties? 
	- Pirmkārt, es nekomentēju šo lietu, es minēju statistiku bez jebkādiem komentāriem. Ka bija periods, kurā dzīvoja, strādāja un organizēja jaunu padomju valsti visu tautību cilvēki. Tas arī ir viss. Es vēlreiz saku - es minēju tīru statistiku bez jebkādas rīcības vērtējumiem, un viss. Par ko man jāatvainojas? Par statistiku? Es to izlasīju, es to pieminēju, un ne vairāk. Mēs pēc tam vēlreiz par to avīzē pateicām, ka tā ir tīra statistika bez komentāriem, bez analīzes, bez vērtējumiem. Tāpēc atvainoties nav par ko. Es izlasīju un pateicu. Viss. Kas tas par antisemītismu? 
	- Vēstnieka kungs, to saku nevis es, to saka Aleksandrs Bergmans, Latvijas Ebreju bijušo geto un koncentrācijas nometņu ieslodzīto biedrības vadītājs: "Tā ir tā pati ideoloģija, kas bija nacisma laikā Latvijā - ka ebreji un čekisti ir viens un tas pats jēdziens." Tālāk viņš saka: "Es nedomāju, ka vēstnieks ir tik liels muļķis, es te saskatu nelāgu gribu." Ne jau man jums ir jāatvainojas - viņi, šie cilvēki gaida, ka atvainosities. 
	- Par ko man jāatvainojas? Es jums skaidroju, bet jūs atkal man uzdodat jautājumus - atvainoties. Es jums krievu valodā, saprotami skaidroju - es minēju tīru statistiku, vairāk neko. Es viņus neapsūdzēju, neteicu viņiem neko, sliktu neko neteicu. Es vienkārši pateicu, ka, lūk, es izlasīju tādu statistiku, viss, vairāk es neko nepateicu. Par ko atvainoties, paskaidrojiet? 
	- Tātad jūs neatvainosities? 
	- Par ko? 
	- Neprasiet to man. 
	- Es prasu - par ko atvainoties? Lai viņi man pasaka - par ko? 
	- Es jums nupat citēju. 
	- Kas tur ko citēt, es to neesmu teicis, kam man tā citēšana? 
	- Sakiet, kāds Dzeržinskim sakars ar Baltijas valstu okupāciju? 
	- Nezinu. 
	- Bet kādēļ jūs minējāt šo statistiku? 
	- Vienkārši minēju, un viss. 
	- Kura gada statistika tā ir? 
	- 1922. 
	- Tika runāts par 1940. gadu, un jūs teicāt, ka krievu tautai nav par ko atvainoties. Kāpēc 1922. gads? 
	- Vienkārši minēju statistiku, ka problēmas, kas šodien radušās, tika radītas pavisam sen. 
	- Tad tomēr iznāk, ka vainīgi par šīm problēmām ir ebreji un latvieši? 
	- Vai tad es runāju par to? 
	- Jūs teicāt, ka problēmas tika radītas sen. 
	- Vienkārši nosaucu statistiku, kas bija pie varas 1922. gadā. 
	- Kāpēc 1922.? Kāds sakars starp 1922. un 1940. gadu? 
	- Nekāda. Nekāda. 
	- Ja ebreji to vērtē kā antisemītismu, kas jūsu ieskatā ir antisemītisms? 
	- Es gribu pateikt, ka, ja jūs normāli saprotat, tad jums ir jāpasaka, ka - mēs sapratām, paldies, ka jūs neesat antisemīts. Kāpēc jūs nepieminat citus vārdus, kas tika pateikti? Jūs pieminat tos vārdus, kurus jūs gribat pieminēt. Bet ko teica Kalmanovičs? 
	- Kalmanoviču nezinām…
	- Ā, nezināt! 
	- Bet Bergmans pārstāv geto un koncentrācijas nometņu ieslodzītos. 
	- Jums tas ir izdevīgi? Es jums dodu skaidru atbildi, bet jūs turpināt mēģināt iedzīt stūrī ar kaut kādiem pat nenopietniem jautājumiem. Es taču skaidri jau atbildēju, kur vēl skaidrāk. Un jūs atkal runājat par antisemītismu. Bet es nezinu, es taču par to nerunāju. 
	- Ja jau jūs cilvēki tā saprata, tad kaut kāds iemesls tam bija, ne jau viņu ļaunprātība. 
	- Nu, bet es pateicu - "no tīras lapas" -, bet Ozoliņa kungs saprata to tā, ka es diktēju. Es par to netiku runājis. Bet viņš saprata, ka es diktēju. Bet es taču jums šodien atkal saku - es to neteicu, un man tas pat nebija prātā. Un jūs tik un tā sakāt - bet mēs to, lūk, tā sapratām. Nu, viņš saprata, ka tā, nu, un paldies Dievam, nu, ko es varu tagad teikt? 
	- Nu, labi, lai paliek Bergmans, bet Vīķi-Freibergas kundzi jūs nosaucāt par "gudru sievieti". Viņa par šo jūsu izteikumu ir pateikusi, ka "jebkuras citas valsts vēstniekam, kurš būtu nācis klajā ar šādu paziņojumu…"
	- Nelasiet, es visu zinu. Es pateicu par jūsu prezidenti sakarā ar 9. maija faktu. Nevajag piesiet 1922. gadam savu prezidenti. 
	- Jūs pārmetat, ka mēs ņemot tos citātus, kuri esot mums izdevīgi. Bet prezidenti mēs taču varam citēt. 
	- Es jums saku, es to pateicu par 9. maiju, bet jūs man sakāt par to periodu, kurš pilnīgi nav ar to saistīts. Nu, ko, jūs nesaprotat, vai? Jūs taču galu galā esat normāli cilvēki. Es pateicu jums savu viedokli par 9. maiju, bet jūs man sakāt par pilnīgi kaut kādu pagātni un mēģināt pie tā piesieties. Kādēļ jums tas? Ja jūs gribat normāli runāt, tad normāli uzdodiet jautājumus. Kāpēc jūs mēģināt ievest mani tajā koridorā, kurā jums vajag, lai atrisinātu kaut kādu savu uzdevumu? Ne jau tādēļ mēs ar jums taču esam sapulcējušies, mani dārgie. 
	- Mūsu uzdevums ir saprast Krievijas valdības nostāju…
	- Nu, bet par to tad arī runāsim. Bet - es jums saku par 9. maiju, bet jūs man piesienat Vīķi pilnīgi pie cita perioda un pie pilnīgi citas tēmas. 
	- Mēs uzskatījām, ka, ja Bergmans jums nav autoritāte, tad varbūt viņa ir. 
	- Vēlreiz jums saku, ka es runāju par viņu kā par gudru sievieti un arī tagad saku - par to, ka viņa pieņēma lēmumu par 9. maiju. Tas ir pilnīgi cits temats! 
	- Jā, mēs runājam par dažādiem tematiem. 
	- Bet jūs taču cenšaties šos te vērtējumus piesiet pie pilnīgi cita temata. 
	- Mēs neko nepiesienam. Bija jūsu izteikums, un bija prezidentes komentārs - tikai par to mēs atgādinām. 
	- Bet jūs taču sakāt, ka viņa ir gudra. Jā, es arī tagad saku, ka viņa ir gudra. Taču es runāju konkrēti par šo periodu saistībā ar viņas lēmuma pieņemšanu. 
	- Tātad viņas komentārs par jūsu izteikumu…
	- Tās taču ir viņas tiesības, tās ir katra tiesības - komentēt. Jūs taču nospriedāt, ka es jums diktēju - tās ir jūsu tiesības, pats teicāt. 
	- Tātad tas nebija gudrs komentārs - ka jebkuras citas valsts vēstniekam pēc šāda paziņojuma būtu "jādzird komentāri no savas paša ārlietu ministrijas"?
	- Vai gribat, lai es jūs raksturoju kā gudru vai ne gudru cilvēku? Kādēļ jūs man sakāt, lai komentēju šīs lietas? Prezidentei ir tiesības izteikt savu viedokli. Tās ir viņas tiesības, kā jūs man tagad mēģinājāt pierādīt, kā piemēru minot konkrēti sevi. Tāpēc - kāds vērtējums man būtu jādod? Tās ir viņas tiesības, demokrātiskas tiesības izteikt savu viedokli. Es viņu cienu, un viņai ir savas tiesības. 
	- Nu, labi, par holokostu nerunāsim, jūs negribat. 
	- Es jums pēc tam pateikšu. 
	- Tādā gadījumā parunāsim par tranzītu, ja drīkst. Kas traucē naftai pa cauruļvadu plūst uz Ventspili? Jūs reiz pateicāt, ka ambīcijas. Vai jūs bijāt domājis Ventspils mēra Aivara Lemberga ambīcijas? 
	- Es uzskatu, ka tās ir tagadējo Ventspils Naftas saimnieku tranzīta politikas kļūdas, un tāpēc mums ir tas, kas ir. Kad viņi nosprieda - tajā etapā, kad viņi pieņēma šādu lēmumu, - viņi domāja, bija pārliecināti, ka krievi tik un tā atnāks. 
	- Kas ir šie "viņi"?
	- Es jau sacīju - Ventspils Naftas vadība. 
	- Tātad ne Lembergs? 
	- Vadība! Viņš tur nav vienīgais vadītājs. Akcionāri, vadītāji, vai jums vajag uzvārdus nosaukt? Vēlreiz jums saku, ne jau viņš viens tur pieņem lēmumus. 
	- Vai viņš piedalās lēmumu pieņemšanā? 
	- Kā es to varu zināt? Es sacīju - "vadība"! Jūs runājat par Lembergu, es par vadību, jūs atkal par Lembergu, es - par vadību. Jūs sakāt, vai viņš pieņem lēmumus. Nezinu, es saku - Ventspils Naftas vadība. Jūs esat dīvaini cilvēki - jūs gribat, lai es pateiktu… 
	- Es vienkārši uzdevu jautājumu. 
	- Kā jūs uzdodat jautājumu? Jums vajadzīgs uzvārds? Ja viņš būtu vienīgais saimnieks, es nosauktu. Viņš nav vienīgais. Es nezinu, kas tur ir saimnieks, līdz pat šim laikam nezinu. Spriežot pēc polemikas presē, es nezinu, kas ir Ventspils Naftas saimnieks. Zinu, ka Ventspils Naftas vadība tika pieņēmusi lēmumu. Kurš pieņēma - nezinu. Taču "truba" ir tukša. Arī jūs mēģiniet tikt skaidrībā, kāpēc tagad caurule, kas atrodas Latvijas teritorijā, nedod Latvijas budžetam ne kapeikas. Jūs tieciet skaidrībā. 
	- Kad par cauruļvadu sāks plūst nafta? 
	- Kad smadzenēs prāta būs vairāk, tad arī sāks plūst. 
	- Vai tas būs tad, kad Ventspils Naftu nopirks kāds Krievijas uzņēmums? 
	- Pirmkārt, pašlaik ir iespējami jebkuri varianti. Galvenais, ir jānāk ar iniciatīvu, jāsēžas pie galda, lai sāktu šo dialogu. Kādā variantā tas beigsies, tas ir saimnieku jautājums. 
	- Vai jūs domājat dialogu par pārdošanu? 
	- Jāsākas dialogam par to, lai cauruļvads sāktu strādāt. Kādā variantā - tagadējā vai mainītā, - tas ir divpusēja dialoga jautājums. 
	- Tagadējais variants - tas ir noslēgts cauruļvads. 
	- Tagadējā variantā, kura saimnieki ir Ventspils Nafta, lūk, ko es biju domājis. Kāds tam sakars ar noslēgto cauruļvadu? Jūs runājat par to, kā cauruļvadu var iedarbināt, es saku, ka tagadējā režīmā, kura saimnieks ir Ventspils Nafta - kas te vēl nav skaidrs? 
	- Kāpēc cauruļvadu slēdza? 
	- Tāpēc, ka atdalīšanas stadijā vairākas reizes paaugstināja tarifus, mainīja to tarifu politiku, kas pastāvēja Transneftj sistēmā, un šis virziens kļuva neizdevīgs. 
	- Un ja tarifus pazeminās? 
	- Vēlreiz saku, ka tas ir divpusēja dialoga jautājums. Ir pagājuši divpadsmit trīspadsmit gadi. Tagad ir parādījusies Primorska, kas šajā laikā sākusi pārsūknēt 52 miljonus tonnu, un turpina paplašināties, 2005. gada beigās caur Primorsku ies 62 miljoni tonnu naftas. Tas viss atrodas vienā artērijā, kurai ir atzars arī uz Ventspili. Ir pagājis ļoti daudz laika, aizplūdis ļoti daudz ūdens, daudz kas ir mainījies. Jā, tagad jautājums par cauruļvada darba atjaunošanu ir daudz komplicētāks, taču tas ir iespējams. Tam vajadzīga abpusēja ieinteresētība, lai sēstos pie divpusēja dialoga un mēģinātu atrast risinājumu - tajā vai citā variantā. Ko esmu neskaidri pateicis? 
	- Vai Transņeftj būtu ieinteresētā iegādāties Ventspils Naftu vai daļu no tās? 
	- Grūti pateikt. Tā var būt Transneftj, var būt arī jebkura izejvielu ieguves kompānija, var būt arī citi varianti, tam nav nozīmes. Esmu jau teicis, ka, lai būtu drošāk, vislabāk būtu, ja tiktu iesaistīta izejvielu ieguves sabiedrība. 
	- Vai šai sabiedrībai noteikti jābūt saistītai ar Krievijas valdību? Jābūt valsts sabiedrībai? 
	- Mums faktiski nav valsts sabiedrību, 95% naftas ieguves - tas ir privātais bizness. Par ko jūs runājat? Jūs negribat, lai jums ir pozitīvs materiāls. Bet jūs rakņājaties 
	- Tāds darbs. 
	- Rakņājaties. 
	- Katrs dara savu darbu. 
	- Rakņāties šādās lietās var tikai izmeklēšanas iestādes. 
	- Arī žurnālisti. Vai esat runājis ar mūsu valdības pārstāvjiem par Ventspils Naftas pārdošanu vai vismaz sarunu variantiem? 
	- Nē. 
	- Ventspils naftas valdes priekšsēdētājs Mamerts Vaivads ir teicis, ka jūs varētu palīdzēt sarīkot sarunas ar Transņeftj vai Transņeftjeprodukt. 
	- Arī tagad saku, ka varu. 
	- Vai esat par to runājis ar Vaivadu? 
	- Esmu runājis arī ar Lembergu, arī ar Stepanovu un ar viņu. Esmu bijis Ventspilī, tikos ar viņiem. Esmu par to izteicis savu viedokli, taču pagaidām visi nogaida, kad atnāks. 
	- Tad kuru cilvēku ambīcijas traucē? 
	- Visu to pašu. Tur ir vesela grupa vadītāju, un es līdz šim neesmu varējis saprast, kurš tur spēlē pirmo vijoli. Publikācijās redzams, ka vispirms attiecībā uz direktoru padomi pieņem vienu lēmumu, tad tiesa vai kaut kāda komisija to atceļ. Tagad atceltajā lēmumā ieinteresētie kārtējo reizi vērsušies tiesā. Un tie visi ir Ventspils Naftas vadītāji. Tāpēc mūsu sarunā es saku - "Ventspils Naftas vadītāji". Nezinu. Varu to atkārtot desmit reizes, ka nezinu, lai būtu saprotams, citādi jūs jau uzreiz nesaprotat. Jūs visu laiku gribat, lai es nosauktu uzvārdu Lembergs. Ja tas tā būtu, es nosauktu. 
	- Nav obligāti. Ja tur ir cits uzvārds, mēs labprāt to dzirdētu arī to. 
	- Protams, protams. Jūs visi zināt Lembergu, viņš jums visiem ir uz mēles, tāpēc jūs visi gribat dzirdēt uzvārdu. Es nezinu. 
	- Pēdējais jautājums. Pēc mūsu vērojumiem, visi ASV vēstnieki, kas strādājuši Rīgā, iemācījās runāt latviski. Vai jūs mācīsieties latviešu valodu? 
	- Protams, iemācīšos. 
	- Tad tas būs precedents. Līdzšinējie Krievijas vēstnieki nerunāja latviski. 
	- Mācīsimies. Otro reizi tiekoties ar prezidenti, kad sveicu viņu dzimšanas dienā, atvadoties sacīju - paldies par uzņemšanu un izrādīto uzmanību, ceru, ka mums viss būs labi. Tas viss tika pateikts latviski.

Valdībā un partijās...

Zemnieku savienība rakstīs jaunu programmu
Diena  01/06/05    Latvijas Zemnieku savienība partijas kongresā 28.februārī nolēmusi apstiprināt jaunas partijas programmas koncepciju. "Gods un slava pirmajam Ulmanim un otrajam Ulmanim, bet ir jauna situācija. Latvija ir iestājusies Eiropas Savienībā un NATO, pārmaiņas skārušas daudzas jomas — arī laukus, tā pēc arī mūsu partijai ir jāmainās līdzi laikam un jākļūst mūsdienīgai," Dienai sacīja LZS priekšsēdētājs Augusts Brigmanis, kas kongresā atkārtoti kandidēs uz partijas priekšsēža amatu.

Repše ir visnepopulārākais ministrs Kalvīša valdībā
LETA  01/06/05    No jaunās valdības locekļiem Latvijas iedzīvotāji visatzinīgāk vērtē kultūras ministres Helēnas Demakovas (TP) aktivitātes, savukārt visnegatīvāk vērtētais ir aizsardzības ministrs Einars Repše (JL), liecina "Latvijas faktu" decembrī veiktā aptauja. 
	Repšes aktivitātes decembrī pozitīvi vērtēja 27,8% aptaujāto, bet negatīvi ‑ 57,3%. Līdz ar to aizsardzības ministra reitings decembrī bijis mīnus 29,5 punkti. Tikai nedaudz augstāks reitings nekā Repšem ir satiksmes ministram Aināram Šleseram (LPP) ‑ mīnus 25,9 punkti. Negatīvs reitings ir arī Ministru prezidentam Aigaram Kalvītim (TP) ‑ mīnus 2,7 punkti. Premjera aktivitātes atzinīgi vērtē 35% respondentu, bet negatīvi ‑ 37,9%. Demakovas reitings decembrī bijis 25,3 punkti, jo ministres darbību pozitīvi novērtējuši 46,5% respondentu, bet negatīvi ‑ 21,2%. Otrs populārākais valdības loceklis ir bērnu un ģimenes lietu ministrs Ainars Baštiks (LPP), kura reitings decembrī bija 14,1 punkts. Tālāk seko ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) ‑ 10,4 punkti,  zemkopības ministrs Mārtiņš Roze (ZZS) ‑ astoņi punkti, vides ministrs Raimonds Vējonis (ZZS) ‑ 6,1 punkts, labklājības ministre Dagnija Staķe (ZZS) ‑ 4,3 punkti, ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (JL) ‑ 1,6 punkti. Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministra Māra Kučinska (TP) reitings decembrī bijis mīnus 1,1 punkts, īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās Ainara Latkovska (JL) ‑ mīnus 1,2 punkti, finanšu ministra Oskara Spurdziņa (TP) ‑ mīnus 2,8 punkti, izglītības un zinātnes ministres Inas Druvietes (JL) ‑ mīnus trīs punkti, tieslietu ministres Solvitas Āboltiņas (JL) ‑ mīnus 3,6 punkti, veselības ministra Gundara Bērziņa (TP) ‑ mīnus 11,2 punkti, iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona (LPP) reitings ‑ mīnus 13,4 punkti. 

Drošas satiksmes uzturēšanā valda haoss un nabadzība
NRA  01/07/05    Satiksmes ministrija un valsts uzņēmums Latvijas valsts ceļi (LVC) traģiskajās autoavārijās vaino naudas trūkumu, Valsts autoceļu fonda likvidēšanu un šoferu pārgalvību. Tikmēr autoceļu uzturētāji nereti pat nezina, kā viņu darbs tiek pārbaudīts.
	Kā vakar žurnālistus informēja Satiksmes ministrijas valsts sekretārs Vigo Legzdiņš, lai autoceļus ziemā uzturētu atbilstoši Ministru kabineta noteikumiem, papildus nepieciešami vēl 7,5 miljoni latu. Līdz ar to kopā šiem darbiem būtu vajadzīgi 16,9 miljoni latu. Visi ministrijas pārstāvji atzina, ka traģiskajās avārijās mazāk jāvaino ceļu uzturētāji, bet autobraucēju pārgalvība. 
	Savukārt šoferi turpina ziņot par apledojušiem ceļu posmiem. Ceļu policija (CP) vakar saņēmusi informāciju par paralizētu satiksmi Valkas rajonā uz autoceļa Valmiera–Smiltene, kā arī Trikātas apkaimē. Par situāciju informēti ceļu uzturētāji, Neatkarīgajai sacīja CP priekšnieks Edmunds Zivtiņš. Šobrīd policija pārbauda septiņus gadījumus, kur uzturētāji tiek vainoti par nekoptiem ceļiem. Četros gadījumos tas notiek satiksmes negadījumu krimināllietās, par trim pārkāpumiem ierosinātās administratīvās lietas. Šie trīs pārkāpumi konstatēti Saldus rajonā. VAS Kurzemes ceļi valdes priekšsēdētājs Guntars Laugalis Neatkarīgajai gan apgalvoja, ka nav dzirdējis par policijas sāktajām pārbaudēm un nevar šo informāciju komentēt. 

Lielākie runātāji - Buzajevs un Dobelis
Latvijas Avīze  01/10/05     Saeimas stenogrammu nodaļas apkopotā informācija par deputātu uzstāšanos no Saeimas tribīnes liecina, ka visaktīvākais runātājs bijis Vladimirs Buzajevs ("Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā") un Juris Dobelis ("Tēvzemei un Brīvibai"/LNNK).
	V. Buzajevs kopš 2002. gada 5. novembra, kad 8. Saeima sanāca pirmo reizi, debatējis 165 reizes, bet J. Dobelis –148 reizes. Ne reizi debatējuši nav ārpusfrakciju deputāts Māris Gulbis, Andris Ārgalis (Tautas partija), Inta Feldmane, Krišjānis Peters, Jānis Šmits un Pāvels Maksimovs (Latvijas Pirmā partija), Imants Kalniņš ("TB"/LNNK), Aleksejs Vidavskis (Tautas saskaņas partija) un Vilis Krištopans (Zaļo un zemnieku savienība). 
	Pēdējā rudens sesijā pirmajā vietā debatētāju sarakstā ir J. Dobelis, kurš uzstājies 58 reizes. Otrajā vietā ir bijušais izglītības un zinātnes ministrs Kārlis Šadurskis, kurš uzstājies 52 reizes, tādējādi spilgti atgriežoties Saeimā. V. Buzajevs pēdējā sesijā ar 43 uzstāšanās reizēm ir tikai trešajā vietā. 

Pašvaldību vēlēšanās Rīgā nozīmīgu vietu ieņems kreisie
Diena  01/13/05     Rīga pēc pašvaldību vēlēšanām atkal varētu krāsoties sarkanā krāsā — par to liecina Latvijas faktu (LF) 2.—6.janvāra aptauja, kurā Rīgā aptaujātie potenciālie vēlētāji pirmajā vietā ierindojuši kreiso PCTVL, kam seko labējais Jaunais laiks (JL) un atkal kreisie — līdzšinējie Rīgas domes (RD) saimnieki LSDSP. 
	"RD vēlēšanu rezultāti vienmēr bijuši kā revanšs Saeimas vēlēšanām par to, kas nav izdarīts valsts mērogā," saka LF direktors Aigars Freimanis. Šis būs pirmais gads, kad arī uz RD partijām būs jāpārvar 5% barjera. 
	No labējiem savstarpēji varētu konkurēt JL un TB/LNNK, turklāt tēvzemiešu trumpis varētu būt tas, ka partija neatrodas valdībā. Tādēļ daudz kas būs atkarīgs no JL spējas kritizēt, kas ir JL kā jauna politiska spēka priekšrocība. Saeimā neesošais Latvijas ceļš (LC) aptaujā ieguvis 7%, un tas, pēc LF direktora domām, ir pateicoties LC mēra kandidātam, ekspremjeram Andrim Bērziņam. Līdzīgi TP priekšrocība varētu būt kādreizējais Rīgas mērs Andris Ārgalis. Pāri 5% sniedzas arī LPP, kas parlamenta reitingos nespēj pacelties augstā k par 2%. RD kontekstā LPP veiksmi A.Freimanis skaidro ar kādreizējo ministru Jura Lujāna un Jura Radzeviča iesaistīšanos. 

TP izvirza kandidātu Rīgas mēra amatam
Diena  01/13/05    Tautas partija Rīgas domes vēlēšanās par saraksta lokomotīvi un Rīgas mēra kandidātu ir izvēlējusies Saeimas priekšsēdētājas biedru Andri Ārgali, kas pirms četriem gadiem ar panākumiem ieveda Rīgas pašvaldībā citu politisko spēku — Tēvzemei un brīvībai/LNNK. Taču abas minētās partijas šo sasaukumu ir vadījušas domes opozīcijā un uz vēlēšanām varētu doties kā konkurentes cīņā par nacionāli noskaņoto vēlētāju. "A.Ārgalis bija populārs un labs Rīgas mē rs, kas nebraukāja komandējumos kā tagadējā pilsētas vadība, un viņš ir saimniecisks cilvēks," Dienai saraksta "vilcēja" izvēli komentēja TP domes frakcijas vadītājs Edmunds Krastiņš, kas startē ar otro numuru trešdien partijas valdē apstiprinātajā kandidātu sarakstā.

Gadu pēc Dolgopolova šķiršanās no TSP, partiju līderi atsāk sarunas
Diena  01/13/05     Gadu pēc Rīgas vicemēra Sergeja Dolgopolova un viņa domubiedru šķiršanās no Tautas saskaņas partijas, izveidojot partiju Jaunais centrs, abu partiju līderi ir atskārtuši nepieciešamību sākt dialogu par vienota politiskā spēka veidošanu. TSP priekšsēža vietnieks Jānis Urbanovičs Dienai apstiprināja, ka šīs nedēļas sākumā viņš un S.Dolgopolovs ir parakstījuši aicinājumu abām partijām sākt dialogu par sadarbību, lai izveidotu "neradikālu kreisi centrisku demokrātisku partiju", kas varētu apvienot ne tikai divas, bet arī vairākas organizācijas. Galvenais šī lēmuma iemesls esot vēlētāju griba, kas izteikta vēstulē un telefona zvanos.
	Var prognozēt, ka abas partijas Rīgas domes vēlēšanās, iespējams, startēs ar kopīgu sarakstu, lai arī J.Urbanovičs to vēl neapstiprināja. Par tālāko sadarbību Jaunais centrs lems svētdien ārkārtas kongresā, bet Tautas saskaņas partijas dome — pirmdien. 
	Ar S.Dolgopolovu Dienai sazināties neizdevās, viņa preses pārstāve Anna Kononova sacīja, ka S.Dolgopolovs komentārus sniegšot tikai svētdien pēc lēmuma pieņemšanas. Taču jau agrāk, veidojot jaunu organizāciju, viņš esot uzsvēris nepieciešamību ideoloģiski tuviem politiskajiem spēkiem vienoties. Arī TSP līderis un mēra amata kandidāts Jānis Jurkāns pagaidām šo aicinājumu nekomentē, norādot, ka visu informāciju sniegšot J.Urbanovičs. Savulaik S.Dolgopolovs, kas nebija mierā ar veidu, kā TSP aizgāja no PCTVL, zaudēja cīņā par TSP priekšsēža amatu J.Jurkānam. Savukārt S.Dolgopolova paziņojumi par jaunas organizācijas veidošanu pasteidzināja TSP pieņemt lēmumu par viņa izslēgšanu no partijas. 

JL apstiprina Rīgas pašvaldību deputātu kandidātu sarakstu
LETA  01/13/05     Partijas "Jaunais laiks" (JL) valde trešdien ir apstiprinājusi Rīgas pašvaldību vēlēšanu deputātu kandidātu sarakstu un vēlēšanu programmu, par mēra amata kandidātu izvirzot bijušo tieslietu ministru Aivaru Aksenoku. Aiz viņa JL Rīgas domes vēlēšanu deputātu kandidātu sarakstā atrodas Saeimas deputāte Baiba Brigmane, žurnālists Olafs Pulks, bijušais pašvaldību lietu ministrs Ivars Gaters, Saeimas deputāts Ēriks Škapars un mediķis un opersvētku rīkotājs Dainis Kalns.
	Pavisam JL sarakstā ir iekļauti 63 kandidāti vietām galvaspilsētas pašvaldībā, informēja partijas preses sekretāre Ieva Zīberga. Saraksta pirmajā desmitniekā ir iekļauta partijas Rīgas nodaļas aktīviste Maija Stefane, Nacionālās radio un televīzijas padomes vadītājs Imants Rākins, Izglītības ministrijas parlamentārais sekretārs Didzis Šēnbergs un Juris Zvirbulis. Līdzīgi kā Tautas partija, arī JL kā pēdējo sarakstā iekļāvusi televīzijas realitātes šova "Talantu fabrika 4" finālistu Dāvi Kolbergu. 
	JL pašvaldībā sola strādāt "atklāti, izzinot sabiedrības vēlmes un stingri uzraugot naudas izlietojumu, tajā skaitā vienkāršojot pakalpojumu saņemšanas kārtību, veidojot godīgu attieksmi pret uzņēmējiem un vienlīdzīgu konkurenci, nodrošinot palīdzību maznodrošinātajiem mājokļa apmaksai un atbalstot denacionalizēto namu īrniekus, veidojot labu un pieejamu izglītības vidi visa mūža garumā". 

Partijas stāv rindā, lai iesniegtu Rīgas vēlēšanu sarakstuLETA  01/14/05     Latvijas Pirmās partijas (LPP) jaunatnes organizācijas pārstāvji kā pirmie ir ieņēmuši rindu pie Rīgas pilsētas vēlēšanu komisijas Vecrīgā, lai iesniegtu savu kandidātu sarakstu Rīgas domes vēlēšanām. 
	Nedēļu pirms sarakstu iesniegšanas pie Rīgas vēlēšanu komisijas ēkas dienu un nakti dežurē arī apvienības "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK"(TB/LNNK) un partijas "Jaunais laiks" (JL) atbalstītāji. 
	Kā aģentūru LETA informēja LPP preses sekretārs Edgars Vaikulis, LPP saraksta līderi Juris Lujāns un Andris Ameriks šodien rindā stāvētājiem nodos kandidātu sarakstu un 4000 zīmju programmu Rīgas domes vēlēšanām. 
	Otro vietu rindā ieņēmuši TB/LNNK jaunieši. Kā aģentūrai LETA sacīja TB/LNNK ģenerālsekretārs Juris Saratovs, "tēvzemieši" pie komisijas dežurēs "dienu un nakti līdz uzvarošām beigām". 
	Saratovs pauda cerību, ka TB/LNNK saraksts varētu tikt reģistrēts kā pirmais, jo esot gadījumi, kad iesniegtos sarakstus komisija nereģistrē tajos pieļauto nepilnību dēļ. 
	Savukārt trešie rindā ir JL atbalstītāji, kuri rindā stāv kopš vakardienas, aģentūrai LETA apstiprināja JL preses sekretāre Ieva Zīberga. 
	Atšķirība no Saeimas un Eiroparlamenta vēlēšanām pašvaldību vēlēšanās partiju sarakstu kārtas numuri netiek izlozēti. Balsotāji vēlēšanu iecirknī saņem kaudzīti ar partiju deputātu kandidātu sarakstiem, kuri sakārtoti tādā secībā, kādā attiecīgās pašvaldības vēlēšanu komisija ir reģistrējusi iesniegtos sarakstus. 
	Ja uz vienu deputāta mandātu pretendē divi saraksti, par kuriem vēlētāji nodevuši vienādu balsu skaitu, mandātu saņem agrāk reģistrētais saraksts. 
Miris bijušais Saeimas deputāts Gundars Valdmanis
LETA  01/14/05     64 gadu vecumā miris bijušais Saeimas deputāts Gundars Valdmanis. 
	Kā aģentūru LETA informēja Valdmaņa tuvinieki, atvadīšanās no aizgājēja notiks sestdien, 15. janvārī, plkst. 12 Krematorijas Mazajā zālē. 
	Valdmanis dzimis Latvijā 1940. gadā finanšu ministra Alfreda Valdmaņa ģimenē, audzis un izglītojies Kanādā, kur 1961. gadā beidzis Monreālas Makgilas universitāti, 1975. gadā ieguvis maģistra grādu uzņēmumu vadībā. 
	1991. gadā Valdmanis atgriezās uz dzīvi Latvijā, 1995. gada septembrī no Vienības partijas saraksta ievēlēts 6. Saeimā. Kā parlamentārietis Valdmanis kļuva pazīstams gan ar savām kaismīgajām runām par valsts izzagšanu, aicinājumu dibināt Saeimā deputātu apvienību "Tālavas sardze", kas veicinātu deputātu balsošanu pēc sirdsapziņas, gan ar to, ka ierādās uz Saeimas sēdēm, ģērbies šortos. 
	6. Saeimas laikā Valdmanis kopā ar Leopoldu Ozoliņu, Andri Rubinu un vairākiem citiem domubiedriem izveidoja tautas kopu "Brīvība", kas gan vēlāk izjuka. 
	7. Saeimas vēlēšanās Valdmanis kandidēja Vienības partijas sarakstā, 8. Saeimas vēlēšanās — Sociāldemokrātiskās labklājības partijas sarakstā, bet netika ievēlēts. 
	"Lai arī par Valdmani sabiedrībā tika radīts diezgan negatīvs iespaids, viņš bija ļoti gudrs un Latvijai dziļi uzticīgs cilvēks," aģentūrai LETA teica Saeimas deputāts Leopolds Ozoliņš (ZZS).
Liepājā vāc parakstus Ulda Seska partijas dibināšanas apturēšanai
LETA  01/15/05     Sestdien Liepājā Latvijas nacionāli demokrātiskā partija (LNDP) un politiskā apvienība "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL) rīkotajā sapulcē Jāņa Čakstes laukumā tika vākti paraksti, aicinot pārtraukt pašreizējā Liepājas domes priekšsēdētāja Ulda Seska "Liepājas partijas" veidošanu. 
	Šādu aicinājumu sapulces dalībniekiem izteica LNDP līderis Jevgēņijs Osipovs. Viņš sacīja, ka nevēloties nomelnot Sesku ar dažādiem nepievilcīgiem faktiem, taču norādīja uz to, ka viņa realizētās politikas rezultātā pazeminājies iedzīvotāju labklājības līmenis un augusi nabadzība. 
	Pasākumā piedalījās aptuveni 100 cilvēku. 
	Sapulcē piedalījās gan LNDP, gan PCTVL biedri. Organizatori bija tērpušies divu krāsu šallēs - sarkanā un dzeltenā, kā arī pie virsdrēbēm piespraustām bantēm, kas simbolizē PCTVL dzelteno un LNDP sarkano krāsu un liecina pa šo politisko spēku apvienošanos pirms pašvaldības vēlēšanām Liepājā. 
	Kā aģentūrai LETA sacīja Osipovs, Liepājas domes vēlēšanām tiks veidots PCTVL saraksts, kurā būs iekļauti aptuveni četri LNDP biedri. Osipovs norādīja, ka tas ir tāpēc, ka LNDP nedrīkst riskēt, ka īsi pirms vēlēšanām var atzīt par nelikumīgu LNDP sarakstu. 
	Kā aģentūrai LETA sacīja PCTVL Liepājas nodaļas pārstāvis Vadims Apoļskis, abiem politiskajiem spēkiem ir līdzīgi uzskati un mērķi. Šovakar oficiāli tiek dibināta PCTVL Liepājas nodaļa un tiks izvirzīts nodaļas prezidents un apstiprināta partijas programma un nostādnes pašvaldības vēlēšanām. 
	Sapulces dalībnieki rokās turēja LNDP karogus un plakātus ar uzrakstiem - "Sesk, parādi kabatas!", "Prom Liepājas feodāļus1", "Liepāja bez Seska", "Sesk, aizej", "Oligarhus no domes ārā". 
	Pasākumā tika dalītas lapas, uz kurām redzama Liepājas domes priekšsēdētāja īpašuma Otaņķu pagastā fotogrāfija, kā arī informācija no pēdējo gadu Seska ienākumu deklarācijām. 
LPP uz vēlēšanām – ar Lujānu un dievpalīguBaiba Lulle,  NRA  01/17/05     Gūt panākumus savās pirmajās pašvaldību vēlēšanās Latvijas Pirmā partija (LPP) cer ar pašu un savulaik citu partiju izauklētajiem līderiem. 
	Pnākumus cer gūt, arī slavējot savas partijas ieguldījumu valdībā un pašvaldībās, aģitējot vai lūdzot baznīcās, tiekoties ar iedzīvotājiem un cerot uz reklāmas speciālista Ērika Stendzenieka talantu. 
	Priekšvēlēšanu kongresā LPP sestdien nomainīja vadību, iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona vietā par partijas priekšsēdētāju ievēlot bijušo ekonomikas ministru Juri Lujānu, kas tādējādi kā Rīgas mēra amata kandidāts iegūs papildu popularitāti. J. Lujānam partijas priekšsēža pilnvaru termiņš saīsināts no četriem līdz diviem gadiem. 
	Viņa ievēlēšana kongresā gan bija formalitāte – šādu iznākumu mediji un partijas vadība jau prognozēja iepriekš. Ē. Jēkabsons jau pirms vēlēšanām pauda pārliecību, ka nākamais partijas vadītājs būs labāks par iepriekšējo. Deputātu kandidātu sarakstus pagaidām 21 pašvaldībā jau iepriekš apstiprinājusi partijas valde. 
	J. Lujāna runa kongresā vairāk bija kā jaunā partijas līdera runa, adresēta partijas biedriem ar solījumiem stiprināt un ievērojami paplašināt LPP rindas. Andra Amerika teiktais, viņš iepriekš cerēja kļūt par mēra kandidātu, vairāk izklausījās pēc plašākai sabiedrībai adresētas mēra kandidāta runas, slavējot Rīgas domes darbus un bārstot solījumus. Starp tradicionālajiem solījumiem par pašvaldības kalpošanu iedzīvotājiem, atbalstu un rūpēm par dažādām sociālajām grupām, ko min praktiski visas partijas, A. Ameriks atšķīrās ar solījumu Rīgā izveidot savu mazākumtautību lietu departamentu. Arī Jūrmalas mērs un šā amata kandidāts Juris Hlevickis priecājās par augsto naturalizācijas tempu Jūrmalā. Tas lieku reizi apliecināja LPP centienus iepatikties arī nelatviešu vēlētājiem, īpaši tāpēc, ka LPP gatavojas startēt tikai lielo pilsētu pašvaldībās (aptuveni 25), bet tajās tradicionāli ir liels cittautiešu īpatsvars. Arī starp LPP prioritātēm pašvaldību vēlēšanu programmā minēta "saticība starp dažādu tautību cilvēkiem", partijas listēs sastopami daudzi cittautieši. 
	LPP priekšvēlēšanu atslēgas vārdi "ģimene", "bērni", "drošība", "atbalsts uzņēmējdarbībai", "etniskā saticība", "ielu kvalitāte", "sakrālais tūrisms", "lētie avioreisi" daļēji aizstās partijas neskaidro ideoloģiju. Runas par LPP kreisumu īpaši aktivizējās pēc tam, kad pirms Induļa Emša valdības izveides LPP Saeimas frakcijai pēkšņi pievienojās pieci no PCTVL ievēlētie deputāti. LPP līderis Ainārs Šlesers turējās pretim, partiju dēvējot par labēji centrisku, bet partijas kongresa rezolūcijā LPP sevi definējusi kā "centriski, kristīgajā uzskatā balstītu konservatīvu partiju". Zināmu sociāldemokrātisku un ekonomikas izpratnē kreisu domāšanu, īpaši uzsverot pretimnākšanu maznodrošinātajiem, savās runās par jau paveikto un darāmo apliecināja J. Hlevickis, kas LPP pirms pusotra gada arī pārnāca no LSDSP, un A. Ameriks, kas iepriekš bija kreisi centriskās Demokrātiskās partijas līderis. Premjers Aigars Kalvītis (Tautas partija), uzstājoties kongresā, atzina, ka LPP ir "labēja partija atšķirībā no tām, kas par tādām tikai saucas". 
	Vairāku konfesiju mācītāju klātbūtne kongresā, viņu un jo īpaši metropolīta Aleksandra teiktais, liecināja, ka par LPP tiek un tiks aizlūgts baznīcās. Dieva vārds tika pieminēts vai katrā partijas pārstāvju runā. 
	Lai gan LPP līdz šim pašvaldību vēlēšanās vēl nav startējusi, sarakstos nereti rodami pašreizējie domes deputāti, pašvaldību darbinieki, arī ietekmīgi uzņēmēji, ārsti, skolotāji. Interesanti, piemēram, ka Daugavpils kandidāts numur viens nav bijušais pilsētas mērs Ivars Šķinčs, kas uz LPP pārnāca no Latgales gaismas, bet vietējais lieluzņēmējs SIA Ditton būve prezidents Vladislavs Drīksne. 
	No pārbēdzējiem minams Jēkabpils mērs Leonīds Salcevičs, kurš kā populārs pilsētas vadītājs jau astoņus gadus var kļūt par LPP panākumu atslēgu šajā pašvaldībā. Viņš Neatkarīgajai atzina, ka kongresā tik skandētie ticības jautājumi viņam nebija noteicošie, aizejot no Latvijas ceļa, svarīgs bijis LPP sniegtais materiālais atbalsts pilsētai ar budžeta grozījumiem. "Pilsēta nevar gaidīt, kamēr Latvijas ceļš atkal būs pie varas. Tai vajag attīstīties šodien, un tas nav iespējams bez partijas atbalsta Saeimā un valdībā," pamatoja L. Salcevičs. Apstiprinot valdošo praksi, arī A. Šlesers uzsvēra, ka "pašvaldības, īpaši lielās, nekad nevarēs veiksmīgi attīstīties, ja nebūs sadarbības ar valdību". 
	Runājot par darbu valdībā, A. Šlesers premjeru brīdināja, ka viens no LPP nosacījumiem valdības stutēšanai ir atbalsts sakrālajam tūrismam. Laikā, kad J. Lujāns bija ekonomikas ministrs, caur LPP kontrolēto tūrisma nozari programmai Sakrālais tūrisms tika piešķirts miljons latu, ko kritizē tagadējais ministrs Krišjānis Kariņš (Jaunais laiks). 
	A. Kalvītis gan slavēja sadarbību ar LPP valdībā, kas "nekad nav bijusi tik laba kā šobrīd", un LPP līdera enerģiju, ar kuru, kā jokojot tautā, "varētu pusi Ķengaraga apsildīt". LPP ģenerālsekretārs Juris Radzevičs, komentējot A. Kalvīša teikto, brīdināja, ka LPP "draugu nav – ir tikai sadarbības partneri valdībā, un viņi pirms vēlēšanām izmantos jebkuru iespēju, lai mūs noraktu: gan Rīgā, gan citur".
	LPP pašvaldību vēlēšanu līderi lielajās pilsētās
Rīga
	Juris Lujāns – bijušais ekonomikas ministrs, Andris Ameriks – Rīgas domnieks, Aleksandrs Brandavs – pareizticīgo kora vadītājs, Juris Radzevičs – bijušais izglītības mnistrs, Irina Viņņika – integrācijas lietu sekretariāta Mazākumtautību lietu departamenta vadītāja; 
Jūrmala
	Juris Hlevickis – Jūrmalas mērs, Andrejs Kondrjatuks – Dzintaru koncertzāles valdes priekšsēdētājs, Aleksandrs Bašarins – domnieks, miljonārs; 
Liepāja
	Tālivaldis Vēsmiņš – domes deputāts, Pēteris Iesalnieks – Liepājas ostas valdes priekšsēdētājs; 
Daugavpils
	Vladislavs Drīksne – SIA Ditton būve prezidents, Ivars Šķinčs – skolas direktors, īslaicīgākais Daugavpils mērs (2003.04.–2003.08.); 
Ventspils
	Inese Grigoruka – Mazo un vidējo uzņēmumu atbalsta centra direktore, Inese Ciemīte – a/sVentspils nafta grāmatvede; 
Jēkabpils
	Leonīds Salcevičs – mērs, Mārtiņš Rumpejs – Jēkabpils autobusu parka direktors; 
Balvi
	Leonīds Ikaunieks – Balvu rajona būvvaldes vadītājs, Juris Eizāns – Balvu rajona slimnīcas vadītājs; 
Ludza
	Ojārs Strazds – Ziemeļlatgales mežsaimniecības speciālists, Antoņina Greitāna – Glābiet bērnus! Ludzas nodaļas vadītāja; 
Tukums
	Jānis Plakacis – sociālo projektu vadītājs, Dzintra Ivančika – mācītāja.

Saimniecībā un biznesā...

Plāno ieviest tūrisma nodevu Rīgā
Diena  01/07/05    Jau šā gada laikā Rīgas Tūrisma koordinācijas un informācijas centrs plāno 
ieviest īpašu nodevu, ko iekasēs no Rīgas viesiem. Kā Dienai pastāstīja Tūrisma centra direktora vietnieks Dainis Bricis, patlaban tiek strādāts pie šīs idejas un centra darbinieki apzina pārējo Eiropas pilsētu pieredzi šajā jautājumā, taču pagaidām vēl nav izveidota darba grupa, kas strādātu pie šā jautājuma. Pēc aptuvenajiem aprēķiniem, šī summa varētu sasniegt ap divarpus miljonu latu gadā, un iegūtos līdzekļus plānots novirzīt tūrisma infrastruktūras attī stībai.
	D.Bricis pastāstīja, ka nodeva varētu būt simboliska, aptuveni viena eiro apmērā. Tās iekasēšanas mehānisms būtu vienkāršs — katru gadu viesnīcām ir jāuzrāda, cik cilvēku tajā apmetušies, un atkarībā no tūristu skaita attiecīgā summa jāiemaksā pašvaldības budžetā. Kā paskaidroja D.Bricis, šāda nodeva ir iespējama saistībā ar Latvijas Republikas Ministru kabineta noteikumiem par kārtību, kādā pašvaldības var uzlikt pašvaldības nodevu.
	Kā ziņo BNS, šāda tūristu un atpūtnieku nodeva jau ieviesta Jūrmalā, kur atpūtniekiem par pavadītu diennakti viesnīcās sezonā jāmaksā 25 santīmi, bet no 30.septembra līdz 1.maijam — 15 santīmi. Savukārt kempingos un jauniešu viesnīcās par vienu diennakti jāmaksā 15 santīmi visu gadu. Pērn Jūrmala no šīs nodevas iekasēja aptuveni 40 tūkstošus latu. D.Bricis gan norādīja, ka Rīgā plānots visās naktsmītnēs ieviest vienādu nodevu neatkarīgi no to kvalitātes, norādot, ka tūrisma nodeva viesnīcām būs jāiekļauj maksā par viesnīcas pakalpojumiem un tās noteikti necietīs zaudējumus.

Arhitekti aicinās valdību atsavināt Ķemeru viesnīcu
Diena  01/10/05     Latvijas Arhitektu savienība (LAS) šonedēļ aicinās Ekonomikas un Kultūras ministriju (EM, KM) steidzami pievērst uzmanību kritiskajam stāvoklim Ķemeru viesnīcā un veikt visu, ieskaitot īpašuma atsavināšanu, lai novērstu nacionālas nozīmes kultūras pieminekļa bojāeju.
	Gada nogalē uzklausot būvinženiera Sergeja Meierovica ziņojumu par Ķemeru viesnīcu, LAS valde konstatējusi, ka stāvoklis arhitekta Eižena Laubes projektētajā vēsturiskajā celtnē ir kritisks. Lielākā daļa iekštelpu ir izdemolētas, gājusi bojā liela daļa no unikālās iekštelpu apdares un aprīkojuma. Ir nopietni apdraudētas apdares detaļas un elementi, un kļūst problemātiska to restaurācija, teikts LAS vēstulē, kas EM un KM tiks nosūtīta pirmdien.
	Līdz šim veiktā atjaunošana skārusi tikai ēkas fasādes un jumtu. Kā nor āda LAS, darbi viesnīcā veikti nekvalitatīvi, pavirši un tehniski kļūdaini. Nav nodrošināta nepieciešamā hidroizolācija. Ēka netiek apkurināta, tāpēc mitrums turpina postīt celtni. 
	VKPAI inspektori drīzumā vēlreiz apskatīšot ēku. Ja tiks atklāti pārkāpumi, kuru dēļ ēkai pēdējā laikā nodarīti bojājumi, īpašniekam tiks uzlikts administratīvais sods, kas līdz šim nav darīts, stāstīja inspekcijas vadītājs Juris Dambis, kurš pēdējā laikā viesnīcai mazāk veltīto uzmanību skaidro ar lielo darbu apjomu gada beigās. 19.janvārī inspekcija aicinās uz tikšanos visas Ķemeru viesnīcas rekonstrukcijā iesaistītās puses, lai uzklausītu paskaidrojumus un lemtu, kā rīkoties tālāk. Par ēkas atsavināšanu J.Dambis ir skeptisks — ja darbi apstāsies, ēkai tas vēl vairāk kaitēs. Jaunnedēļ Ķemeru viesnīcu plāno apmeklēt arī ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš, lai iepazītos ar investīciju plāna izpildi.

Inflācija sit sāpīgi visiem
Diena  01/11/05     Pērn Latvijā dārgāki kļuvuši teju visi pakalpojumi un preces — pārtika, komunālie pakalpojumi, degviela, medikamenti, kultūras pasākumi u.c. Patēriņa cenas gada laikā cēlušās par 7,3%. Šo gadu Centrālā statistikas pārvalde (CSP) sola mierīgāku un inflāciju prognozē četru līdz piecu procentu robežās, vienlaikus norādot, ka precīza inflācijas prognoze nav iespējama. 2004.gada sākumā gada inflācija tika plānota tikai 4,5% līmenī. 
	"Jau patlaban ir zināms, ka šogad vairāku likumu izmaiņas ietekmēs inflāciju — palielināsies degvielas akcīzes nodoklis, palielināsies pacientu iemaksas, augs īres griestu līmenis. Ņemot to visu vērā, inflācija šogad varētu bū t četru piecu procentu intervālā," preses konferencē pirmdien pieļāva CSP priekšniece Aija Žīgure. Viņa gan atzīst, ka inflācija ir viens no tiem makroekonomikas rādītājiem, kuru ir grūti prognozēt, jo to ietekmē daudzi neparedzēti faktori, piemēram, pēc iestāšanās Eiropas Savienībā novērotā ažiotāža ap pārtikas cenām.
	Pērn pārtikas preču sadārdzināšanos galvenokārt ietekmējusi izejvielu iepirkuma cenu, energoresursu un sabiedrisko pakalpojumu cenu palielināšanās, kā arī ārējie ekonomiskie faktori. Šogad pirmoreiz CSP aprēķinājusi netiešo nodokļu —  pievienotās vērtības nodokļa (PVN) un akcīzes nodokļa — ietekmi uz inflāciju. 
	Ja 2004.gadā nebūtu mainīts PVN un akcīzes nodoklis, inflācija būtu par 0,4 procentpunktiem mazāka, proti, 6,9%.
	Patēriņa cenas 2004.gadā par 7,3% augušas, salīdzinot izmaksas 2003. un 2004.gada decembrī. Cenas precēm palielinājušās par 7,8%, pakalpojumiem — par 6,1%. 
	Pērnā gada vidējā inflācija, kuru, veicot aprēķinus, vērā ņem Latvijas banka, bijusi 6,2%. Latvijā pērn bijis visaugstākais patēriņa cenu kāpums visās Baltijas valstīs.
	Patēriņa cenu izmaiņas pērn Gada laikā cenas visvairāk cēlušās (%):
		Piens un piena produkti — 22,7
		Degviela — 22,6
		Gāze — 22,4
		Medikamenti — 17,5
		Elektroenerģija — 15,4
		Maize — 10,8
	Gada laikā cenas pazeminājušās (%): 
		Telefona iekārtas — 9,9
		Elektropreces — 7,9
		Telekomunikāciju pakalpojumi — 1,8
		Preces sportam un atpūtai — 1,8 

Iepērkamies vairāk
Dienas bizness  01/12/05     2004. gada janvārī ‑ novembrī, salīdzinot ar 2003. gada janvāri ‑ novembri, mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums cēlies par 12.4 %, liecina Centrālās Statistikas pārvaldes (CSP) dati.
	Jāatzīst, ka mazumtirdzniecības apgrozījuma pieaugums tiešā veidā norāda uz iedzīvotāju pirktspēju. 
	2004. gada janvārī ‑ novembrī visvairāk (par 46 %) ir pieauguši tekstilizstrādājumu, apģērbu, apavu un ādas izstrādājumu mazumtirdzniecības apjomi. Daļēji kāpumu ietekmēja arī sezonalitāte. 
	Savukārt apgrozījuma kritumu piedzīvoja farmaceitisko un medicīnisko preču, kosmētikas un tualetes piederumu mazumtirdzniecība ‑ par 2 %.  Šo apgrozījuma kritumu varētu ietekmēt arī attiecīgas preces cenu pieaugums. Piemēram, pērn, kā Db rakstīja, medikamentu cenas vidēji pieauga par 20 %. Jāatzīst, ka šī segmenta klienti pārsvarā ir iedzīvotāji ar zemāku pirktspēju. 
	2004. gada janvārī ‑ novembrī, salīdzinot ar 2003. gada janvāri ‑ novembri, automobiļu, motociklu un to rezerves daļu un piederumu mazumtirdzniecības apgrozījums palielinājies par 13.8 %, automobiļu pārdošanas apgrozījums ‑ par 25.9 %. 
	Pērn Latvijā reģistrētas 11 256 jaunas vieglās automašīnas, kas ir par 29 % vairāk nekā 2003. gadā. 
	Toyota dīlera Latvijā SIA Amserv Motors direktors Gundars Vectirāns norādīja: "Arī šogad pieprasījums šajā tirgū saglabāsies. Kopumā  valstī automobiļu pārdošanas apgrozījums šogad varētu pieaugt par 15 ‑ 20 %."
	Arvien pieaugošais automobiļu skaits palielina arī degvielas apgrozījumu. 2004. gada janvārī ‑ novembrī auto degvielas mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums cēlies par 18.6 %. 

Sāksim ar straujām pārmaiņām
Juris Paiders,  NRA  01/14/05     Kopējais Kesko Food un ICA Baltic neto pārdošanas apjoms 2004. gadā sasniedza 690 miljonus eiro.
	Jaunais mazumtirdzniecības ķēdes Rimi Baltic direktors Antonio Soarešu uzņēmuma nākotnes mērķi ir definēji skaidri: tā ir tirgus līderpozīcija. Tāpēc kompānija paplašinās veikalu tīklu visās Baltijas valstīs.
	Baltijas valstīs darbu sācis ICA Baltic AB un Kesko Food Ltd kopuzņēmums Rimi Baltic AB. Jaunizveidotais uzņēmums vienādās daļās (50/50) pieder Zviedrijas kompānijas ICA Group meitasuzņēmumam ICA Baltic AB un Somijas Kesko Group piederošajam uzņēmumam Kesko Food Ltd. Pēc apvienošanās ir izveidots uzņēmums ar ievērojamu apgrozījumu Baltijas mērogā. 
	2004. gadā kopējais Kesko Food un ICA Baltic neto pārdošanas apjoms sasniedza aptuveni 690 miljonus eiro. Uzņēmumā Latvijā, Lietuvā un Igaunijā kopumā strādā aptuveni 8300 darbinieku. Rimi Baltic centrālais birojs atrodas Rīgā.
	– Gaidot Eiropas Komisijas atļauju apvienoties, ir pagājis vairāk nekā pusgads. Jūsu konkurenti šajā laikā nesnauda, tie sāka agresīvas reklāmas kampaņas, attīstīja klientu lojalitātes programmas. Cik ātri varēsiet atgūt šo zaudēto pusgadu?
	– Pērn tik tiešām lielas aktivitātes neveicām, jo mums mainījās brendi (zīmoli). Un saprotams, ka mēs nevarējām sākt lielas pārmaiņas, pirms saņēmām atļauju apvienoties. Šogad mēs noteikti sāksim strādāt gan pie klientu lojalitātes programmas, gan pie citām aktivitātēm. Tagad, kad apvienošanās ir notikusi, vairs nekavēsimies un strādāsim ātri. 
	Taču nevaru piekrist apgalvojumam, ka esam zaudējuši laiku. Darbs notika nepārtraukti. Tika atvērti jauni veikali. Notika liels sagatavošanas darbs, meklējot vietas jaunu veikalu atvēršanai. Nepārtraukti notika darbs ar mūsu pircējiem. Gaidot monopolu uzraudzības institūcijas lēmumu, mēs mainījām supermārketus, modelējām to izkārtojumu un vērām vaļā arī jaunus.
	Lai apvienotos, mums bija jāsaņem Eiropas Komisijas (EK) atļauja, jo apvienošanās notika visas Baltijas mērogā. EK līdz šim nekad nebija jāizskata šādi gadījumi. Tas bija pirmais šāda veida projekts EK vēsturē. Zināšanas par tirgu līdz ar to bija ļoti ierobežotas. Mums kā pirmajiem, kas lūdza šādu atļauju, bija jāsniedz visa fona informācija. Gala rezultātā procedūra bija sešus mēnešus īsāka, nekā tā būtu visnelabvēlīgākajā gadījumā.
	– Kā jūs plānojat tālāku veikalu tīkla attīstību, kurš virziens būs dominējošais – Rīga vai rajonu centri?
	– Rīgā mēs joprojām strādāsim ar jaunu hipermārketu projektiem. To atrašanās vietas, saprotams, netiks izpaustas līdz pašam pēdējam brīdim. Uz reģioniem mēs virzīsim mazāka formāta veikalus. Jau šogad plānojam atvērt 15 zemo cenu veikalus Latvijas reģionos.
	Zemo cenu formāta veikali Supernetto ir nelieli, tie ieplānoti nelielām teritorijām, viens veikals varētu būt uz 10 tūkstošiem iedzīvotāju. Līdz ar to ir vieglāk plānot šādu veikalu izvietojumu. Supernetto skaits varētu līdz ar to augt ļoti strauji. Hipermārketi ir citā svara kategorijā, hipermārkets ir līdzvērtīgs desmit maziem veikaliem. Gan vieniem, gan otriem līdz ar to ir svarīga nozīme.
	– Kā veidosies jūsu politika attiecībā pret vietējiem Baltijas ražotājiem?
	– Mēs ļoti lielu uzmanību pievēršam vietējiem ražotājiem. Tikai 5 procenti preču ir mūsu pašu importētas. Pārējais ir vietējie ražotāji, vietējie importētāji, kuru nozīme līdz ar to ir ļoti svarīga. 65% no visām svaigajām precēm ir vietējo ražotāju sniegums.
	– Lielākajam jūsu konkurentam VP Market ir pārstāvniecība Šanhajā (Ķīnā). Kāds ir jūsu slepenais ierocis, lai pārspētu konkurentu?
	– Mūsu mātes uzņēmums strādā ļoti daudzās valstīs, tostarp Polijā, Čehijā. Mums ir gadiem ilga pieredze, kā strādāt ar nepārtikas precēm, īpaši ar tādām sezonas precēm kā, piemēram, Ziemassvētku preces, ziemas apģērbi utt. Mūsu abiem mātes uzņēmumiem jau ļoti sen ir preču iepirkšanas pārstāvniecības Tālajos Austrumos. 
	– 2003. gadā VP Market pārdošanas apjomi bija lielāki nekā RIMI. Ko jūs prognozējat 2004. un 2005. gadam?
	– Mums nav jāpieņem nekāds izaicinājumus, jo mēs jau tagad esam lielākie. Ja mēs saskaitām kopā abus uzņēmumus, tad vienā pašā Latvijā mums ir aptuveni 200 miljonu eiro liels apgrozījums kopā. Tātad latos mūsu kopējais apgrozījums ievērojami pārsniedz 100 miljonus. Latvijā mēs esam pirmie. Domāju, ka esam pirmie arī pēc kopējā pārdošanos apjoma. 
	RIMI un Kesko kopā ir ievērojams spēks. Mēs kopā esam ļoti spēcīga organizācija. Mums ir arī spēcīga vadības komanda. Tas dos fantastiskas iespējas nākotnes attīstībai. Saliekot kopā divus tik spēcīgus spēlētājus, mēs kļūsim par neapstrīdamu līderi.
	– Ko nozīmē apvienot divas atšķirīgas veikalu sistēmas? No vienas puses, pircējiem tas var sagādāt neērtības, jo mainīsies gan preču sortiments, gan preču izkārtojums. 
	– Mēs veicām abu uzņēmumu sortimenta analīzi, izvērtējām abas sistēmas, to labās un stiprās puses. Mūsuprāt, pircējam vissvarīgākais ir preces cena. Apvienojot abas veikalu ķēdes, mēs varam rast iespēju pārdot preces lētāk. Lētāk nekā jebkurš cits! Tāpēc šī ir vispareizākā attīstības kombinācija. Tikpat augstas kvalitātes pakalpojumi un preces kā līdz šim, bet par zemāku cenu.
	– Jūs nākat no Portugāles, kura ir Eiropas Savienības pretējā galā. Vai var salīdzināt biznesa norises Baltijā un Eiropas dienvidrietumos?
	– Portugālē joprojām ir ekonomiskā krīze. Nav pieauguma. Cilvēki nav īsti apmierināti ar notiekošo. Krīze, kura tur sākās pirms trim gadiem, vēl nav īsti beigusies.
	Portugāli ir grūti salīdzināt ar Baltiju. Šeit ekonomika pieaug ievērojami. Pie jums ir entuziasms, un jūs droši raugāties uz priekšu. Algas aug. Portugālē ir zema inflācija un algu pieaugums nav tik liels, lai tas ievērojami motivētu cilvēkus. Latvijā šie pieaugumi vidējam vadītājam ir tik jūtami, ka tas ievērojami ietekmē biznesa attīstību. Cilvēki jūt, ka ir iespējams uzlabot dzīves kvalitāti. Jūsu dzīve ir pilna ar iespējām un izaicinājumiem. 
	Portugālē veikt pārmaiņas ir daudz sarežģītāk. Vienā virzienā ir jāsamazina izmaksas, un, lai samazinātu izmaksas, ir jāpazemina kvalitāte, un tikai tad tiek iegūti resursi, kurus var pārvietot uz citu virzienu.
	– Rimi Baltic vadība ir ārzemnieku rokās. Kādas ir iespējas Latvijas vai Baltijas iedzīvotājam ieņemt vadošos amatus jūsu uzņēmumā?
	– Lietuvā tas jau ir noticis – visa vadība ir vietējo cilvēku rokās. Lietuvā es ļoti daudz darīju, lai sagatavotu vietējos vadītājus, lai tie varētu vadīt paši. Tas pats notiks Latvijā. Mēs mācīsim jaunus cilvēkus, jo mēs paši vairs neesam nekādi jaunie. Tā ir kompānijas politika. Aicinot darbā citu valstu speciālistus, ir jāaicina līdzi ģimenes un jāsedz izmaksas gan par dzīvošanu, gan bērnu skološanu utt. Mēs gatavosim vietējo menedžmentu. Tas ir ļoti svarīgi, lai uzņēmuma vadībā būtu vietējie vadītāji.
	Rimi Baltic sistēmā ir trīs veikalu tipi: hipermārketi, supermārketi un zemo cenu veikali. Pašlaik kompānijai pieder 162 veikali, un tā turpinās veikalu tīkla paplašināšanu visā Baltijā. Uzņēmuma mērķis ir panākt līderpozīcijas Baltijas tirgū un trīs gadu laikā sasniegt 25% lielu tirgus daļu. Kompānija plāno strādāt ar peļņu 2007. gadā. Kompānijas hipermārketi strādās pēc ICA veikalu Rimi koncepcijas – pavasarī atbilstoši tai tiks pārveidoti pašreizējie Kesko Food veikali Citymarket Latvijā un Igaunijā. Veikalu ķēdes nosaukums būs Rimi Hypermarket. 
	Lielveikali tiks veidoti atbilstoši ICA supermārketu koncepcijai, un to nosaukums būs Rimi. Savukārt zemo cenu veikalu nosaukums Latvijā, tāpat kā iepriekš, būs SuperNetto, bet Igaunijā – Säästumarket. Kompānija plāno attīstīt SuperNetto ķēdi arī Lietuvā, kur tai līdz šim nebija zemo cenu veikalu. 
Antonio Soarešu
- Tirdzniecības nozarē strādā kopš 1973. gada.
- No 1989. līdz 1990. gadam strādāja Portugāles kompānijā SIGIL.
- No 1990. līdz 1993. gadam bija Jeronimo Martins Distribuiēēo – Lisbon (Group JM) tirdzniecības direktors un izpilddirektors. 
- No 1993. līdz 1999. gadam uzņēmumā Pingo Doce Supermarkets vadīja 100 veikalu pārveidi, četrus gadus bija kompānijas izpilddirektors, panākot tirgus daļas pieaugumu no 10% līdz 19,2%. Viņa vadībā tika izveidots pirmais Portugāles internetveikals www.pingodoce.pt.
- Pēc tam strādāja Jeronimo Martins Dystrybutia Polijā, kurā ir vairāk nekā 650 veikalu, un vadīja Lillywhites UK menedžmenta restrukturizāciju, kas būtiski uzlaboja kompānijas rezultātus. 
- No 2002. gada vadīja mazumtirdzniecības uzņēmumu RIMI Latvia, RIMI Lietuva un RIMI Eesti mātes uzņēmumu – ICA Baltic. 
- Izglītība – inženieris. 
- Brīvi pārvalda portugāļu, angļu, spāņu un franču valodu. Var sarunāties arī poļu un itāļu valodā. 
- Aizraušanās – ģitārspēle, klasiskā un modernā literatūra, kuģošana, izbraucieni ar motociklu, golfs. Precējies, trīs bērnu tēvs.
Mazumtirdzniecības apgrozījums pieaudzis par 12,4 procentiemGundega Skagale,  NRA  01/14/05    Pagājušā gada 11 mēnešos mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums Latvijā pieauga par 12,4%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. 
	Lietuvas veikalu tīkla īpašnieka VP Market Latvijā apgrozījums pērn bijis 200 miljonu latu, kas ir par 39% lielāks nekā 2003. gadā, informēja VP Market valdes priekšsēdētājs Igns Staškevičs. Iepriekšejā gada 31. decembrī kompānija sasniedza jaunu dienas apgrozījuma rekordu – 5,9 miljonus latu. 
	"Pagājušajā gadā mūsu uzņēmums strādājis ļoti veiksmīgi, jo esam sasnieguši izvirzītos mērķus, neraugoties uz lata kursa kritumu salīdzinājumā ar eiro. Līdztekus Latvijas VP Market 39% pieaugumam Lietuvā esam kāpinājuši apgrozījumu par 10%, bet Igaunijā – 5,5 reizes," sacīja I. Staškevičs. 
	Par nozīmīgākajiem veikumiem pērn Latvijā I. Staškevičs nosauc veiksmīgo Maxima pircēju kartes ieviešanu un sekmīgi īstenoto kvalitātes paaugstināšanas programmu, kuras laikā T Market veikali tika pārveidoti par Saulītēm. Būtiskas pārmaiņas notika arī sešos citos veikalos, kas pārtapa par MiniMaxima. 
	Uzņēmums nolēmis nostiprināt savas līderpozīcijas mazumtirdzniecībā, neraugoties uz aizvien sīvāko konkurenci.
	Kopumā 2005. gadā VP Market attīstībā Baltijas valstīs tiks ieguldīts 61 miljons latu, bet apgrozījums pieaugs par 15%. 
	Visstraujāko kāpumu piedzīvojusi tekstilizstrādājumu, apģērbu, apavu un ādas izstrādājumu mazumtirdzniecība – šo veikalu apgrozījums palielinājies par 46%. Tikai nedaudz mazāks apgrozījuma kāpums pagājušā gada 11 mēnešos bijis pārtikas, dzērienu un tabakas specializētajos veikalos – 31%. 
	Uzņēmumu, kuru pamatdarbība ir motociklu, automobiļu un to rezerves daļu un piederumu pārdošana, apgrozījums 2004. gada novembrī salīdzinājumā ar oktobri palielinājies par 4,9%. Salīdzinot ar 2003. gada novembri, automobiļu, motociklu un to rezerves daļu un piederumu apgrozījums palielinājies par 20%, automobiļu pārdošanas apgrozījums pieaudzis par 27,2%. 
	Savukārt auto degvielas mazumtirdzniecības uzņēmumu apgrozījums 2004. gada laika posmā no janvāra līdz novembrim salīdzinājumā ar 2003. gada attiecīgo periodu pieauga par 18,6%. Pērn novembrī salīdzinājumā ar 2003. gada novembri tas auga par 19%. 
	Apgrozījuma kritumu pērn par 2% piedzīvojusi farmaceitisko un medicīnisko preču, kosmētikas un tualetes piederumu mazumtirdzniecība.
Koalīcijas partneri gatavi apspriest VN pārdošanu
DELFI  01/14/05     Koalīcijas partneri gatavi apspriest valstij piederošo naftas tranzīta uzņēmuma “Ventspils nafta” (VN) akciju pārdošanu, ko ierosina ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš, un principiāli neiebilst pret to, taču vēlas pārliecināties par akciju pārdošanas izdevīgumu valstij. 
	Kariņš (“Jaunais laiks”) portālam “Delfi” sacīja, ka valstij nav jānodarbojas ar uzņēmējdarbību un aptuveni 38% valstij piederošo akciju jāpārdod, turklāt privatizācijai būs nozīme tikai gadījumā, ja pārdos visas akcijas kopā. Viņš plāno savu viedokli apspriest ar koalīcijas partneriem un vēlāk iesniegt arī konkrētus priekšlikumus valdībā. 
	Premjers Aigars Kalvītis (Tautas partija) piekrīt iespējai pārdod VN akcijas, bet vēlas no Kariņa dzirdēt argumentus, kāpēc akcijas būtu jāpārdod tieši tagad un kāda būtu pārdošanas procedūra, “Delfi” pavēstīja premjera preses pārstāvis Arno Pjatkins. 
	Arī Latvijas pirmā partija gatava apspriest Kariņa ierosinājumu, taču neatbalsta “pārdošanu pārdošanas pēc” un norāda, ka privatizētājam būtu jāatjauno naftas tranzīts, sacīja partijas preses sekretārs Edgars Vaikulis. 
	Naftas tranzīts no Krievijas pārtraukts 2003.gada sākumā, ko Krievija oficiāli skaidroja ar jaudu trūkumu. Pērn privātie VN īpašnieki nolēma piesaistīt stratēģisko investoru, kurš varētu atjaunot tranzītu. Notikušas sarunas ar Kazahstānas valsts naftas kompāniju “Kazakh Oil”, arī ar citām Krievijas kompānijām, taču konkrētā vienošanās nebija panākta. 
Latvija joprojām visvairāk eksportē koksni
DELFI  01/14/05     Pērn no janvāra līdz novembrim pieauga gan eksporta, gan importa apjoms un, salīdzinot par 2003.gada novembri, eksports pat auga nedaudz straujāk par importu, bet galvenā eksporta prece tāpat kā iepriekšējos gados bijusi koksne, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. 
	2004.gada novembrī Latvija kopumā eksportēja preces par 193,2 miljoniem latu, kas ir par 35,9% vairāk, nekā 2003.gada novembrī. Importēto preču vērtībā pērn novembrī sasniedza 340,7 miljonus latu, kas iepriekšēja gada novembra radītājus pārsniedza par 32,7%. 
	Savukārt novembrī, salīdzinot ar oktobri gan eksporta, gan importa vērtība pieauga par 0,9% katra. 
	Kopumā no 2004.gada janvāra līdz novembrim galvenais eksporta produkts bija koksne un tās izstrādājumi (31% no visas eksportēto preču vērtības), metāli un to izstrādājumi bija 14% no eksporta vērtības, tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi – 10,8% no eksporta vērtības. Salīdzinājumā ar iepriekšējā gada attiecīgo laika posmu visstraujāk pieauga mašīnu un mehānismu un elektrisko iekārtu eksports - par 43,6 %, ka arī metālu un to izstrādājumu eksports - par 39,9 %. 
	No importa precēm svarīgākās no 2004.gada janvāra līdz novembrim bija mašīnas un mehānismi un elektriskās iekārtas, kuru vērtība sasniedza 19,7 % no kopējā importa, ka arī minerālie produkti – 12,5 % no importa, transporta līdzekļi – 10,8 %. Visstraujāk pieauga minerālo produktu imports – par 52,3 %, metālu un to izstrādājumu imports kāpa par 38,3 %, bet mašīnu un mehānismu – par 17,8 %. 
	Latvijas uzņēmēji visvairāk eksportēja preces uz Vāciju, Lietuvu, Lielbritāniju un Igauniju, bet importēja - no Vācijas, Lietuvas un Krievijas. 
Ekonomikas ministrs slēpti draud
Bens Latkovskis,  NRA  01/15/05    Krišjāņa Kariņa izteikumus par nelabvēlīgas uzņēmējdarbības vides radīšanu uzskata par neadekvātiem	Ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (Jaunais laiks) pēdējā laikā vairākkārt atkārtojis tēzi, ka valsts var radīt gan labu, gan neciešamu uzņēmējdarbības vidi. Tas vedina uz domām, ka ministrs draud uzņēmējiem, kuri uzdrīkstētos neizrādīt pietiekamu labvēlību partijas Jaunais laiks politekonomiskajām interesēm.
	Jaunais ekonomikas ministrs, kā jau Rietumos audzis un izglītojies, nemokās ar liekiem kompleksiem un ir pieradis runāt skaidru valodu, neslēpjoties aiz diplomātiski aizplīvurotas frazeoloģijas. Viņš tieši pasaka to, ko citi varbūt būtu atļāvušies teikt caur puķēm. Intervijā laikrakstam Diena K. Kariņš atgādina, ka "valsts ir vienīgais spēlētājs, kas var radīt labu vai neciešamu uzņēmējdarbības vidi". Kā piemēru šādai videi viņš min Krieviju, kur valsts faktiski nacionalizējusi naftas kompāniju JUKOS.
	Līdzīgas frāzes K. Kariņš izteica, viesojoties Ventspilī un iepazīstoties ar Ventspils naftas darbību. Zinot, ka uzņēmuma Latvijas Naftas tranzīts, kurš ir Ventspils naftas tiešais īpašnieks, mazo akcionāru vidū ir ar Jauno laiku saistītas personas – Ainārs Gulbis, Vladimirs Komogorcevs un Jurijs Šabašovs –, var pieņemt, ka ministrs šādā veidā draud citiem akcionāriem būt pielaidīgākiem tādu plānu īstenošanā, kas atbilstu Jaunā laika interesēm.
	Līdzīgi precedenti ir jau bijuši, kad 1998. gadā Andra Šķēles trešās valdības laikā grupa ar premjeru saistītu personu – tā sauktā Valmieras grupējuma pārstāvji – tikās ar ventspilniekiem un mēģināja noslēgt savstarpēju vienošanos. Toreiz nekāda vienošanās netika panākta un, lai gan valdības izteiktie draudi pamatvilcienos netika īstenoti, Ventspils uzņēmumi tomēr cieta zaudējumus.
	Šoreiz runa acīmredzot ir par Ventspils naftas 38% valsts akciju daļu pārdošanu. Tā kā Ventspils nafta ir ļoti sazarots uzņēmums, kuram pieder daudzi meitasuzņēmumi un arī pati Ventspils nafta ir tikai viens posms samērā garā īpašnieku ķēdē, iespējamie varianti ir ļoti daudzveidīgi. Tā kā runa ir par summām, kuras Latvijas apstākļos tiek uzskatītas par ļoti lielu naudu, skaidrs, ka ieinteresētās personas izmantos jebkādas iespējas, lai gūtu maksimālu labumu. Pat uz brīdi pieņemot, ka K. Kariņu virza tīri valstiskas intereses, nevar aizmirst tos ekonomiskos spēkus, kuri stāv aiz viņa. Šādos apstākļos divdomīgie ministra izteikumi iegūst jau pavisam citu nokrāsu.
	Bijušais ekonomikas ministrs Guntars Krasts pieļauj, ka ministrs ir tikai prātojis par valsts ietekmi uzņēmējdarbības vides iespaidošanā no vispārīgā viedokļa. Viņš uzskata, ka šobrīd valstij nemaz nav tik daudz instrumentu, lai šo uzņēmējdarbības vidi pasliktinātu. "Ir sazarota likumiskā vide un patlaban nav viegli to būtiski mainīt, lai varētu pateikt, ka mainās spēles noteikumi. Es domāju, ka ministrs ir pārvērtējis savas iespējas," stāsta G. Krasts. Viņš gan atzīst, ka var uzsūtīt dažādas pārbaudes un citādi tramdīt uzņēmumu darbību, taču tas nevar būtiski ietekmēt darbu. Tomēr bijušais ministrs uzsver, ka "tas nav labākais tonis, kā runāt. Piesaukt Krievijas praksi šobrīd ir, mazākais, muļķīgi".
	Cits bijušais ekonomikas ministrs Juris Lujāns atzīst, ka viņš kā ekonomikas ministrs nekad neatļautos līdzīgus izteikumus. "Tā tomēr ir uzņēmēju biedēšana. Kā ekonomists varu uzdot pretjautājumu, vai tas nozīmē, ka tiks sūtītas represīvas pārbaudes trīs reizes dienā? Valstij nevajadzētu tādus piemērus rādīt pat runāšanas līmenī. Ja jau valsts gribētu kādā veidā ietekmēt kāda uzņēmuma darbību, tad taču ir tiesisks process," pašreizējā ministra izteikumu komentē J. Lujāns. Viņš piebilst, ka Krievijas prakses minēšana ir ļoti slikts mājiens uzņēmējiem un šāda pozīcija jau velk uz kreisuma slimību dažu politisko spēku uzstādījumos. "Man ļoti negribētos, ka mūsu valstī vadošie spēki sastāvētu no kreisi domājošiem elementiem," uzsver J. Lujāns.
	Latvijas Darba devēju konfederācijas priekšsēdētāja Elīna Egle ministra izteikumos nekādus draudus nesaskata. "Tautsaimniecības konsultatīvās padomes sēdēs mēs esam vairākkārt tikušies ar ministru, un viņš ar sapratni izturas pret Latvijas uzņēmumu konkurētspējas palielināšanu. Nekad nav nācies dzirdēt, ka ministrs būtu noskaņots kaut kādā veidā mainīt spēles noteikumus par sliktu uzņēmējdarbības videi. Tieši otrādi, tagad ļoti intensīvi notiek darbs pie vienošanās par pievienotās vērtības nodokļa deklarēšanu un atmaksu. Ekonomikas ministrijai jāatrod kopīga valoda ar Finanšu ministriju un šis jautājums beidzot ir jāatrisina. Uzņēmēji nevar kreditēt valsti, kā tas patlaban notiek praksē," savu viedokli izsaka E. Egle.
	Zinātņu akadēmijas Ekonomikas institūta direktore Raita Karnīte par šiem K. Kariņa izteikumiem atļaujas viegli ironizēt. "Ekonomikas ministrs pēkšņi ir kļuvis par ekonomikas ministru, un daudz kas viņam ir jaunatklājumu līmenī. Viņš pēkšņi ir atskārtis, ka ar savu darbību var reāli ietekmēt uzņēmējdarbības vidi, un tas viņam ir pārsteigums. Bet es nedomāju, ka viņš to ir domājis ļaunā nolūkā. Viņš vienkārši par daudz ko nebija pietiekami informēts un tagad cenšas saprast ekonomiku," uzskata R. Karnīte.
Pirms jurģiem turpina būvēties
Imants Vīksne,  NRA  01/15/05     Domes debesskrāpis atbrīvotu lērumu telpu.
	Ja priekšvēlēšanu gaisotnē pieņemts lēmums par jauna administratīvā centra būvniecību Rīgas domes vajadzībām ar nākamā pašvaldības sasaukuma līdzdalību gūs reālas aprises, pilsētas centrā atbrīvosies telpas, kas platības ziņā līdzvērtīgas divām trešdaļām nesen uzceltās biroju ēkas Saules akmens. 
	Pašlaik domes struktūrvienības ir izkaisītas pa Rīgu, aizņemot 20 101 kvadrātmetru 15 dažādās ēkās. Tās pārdodot, pilsēta iegūtu naudu jauna centra būvniecībai, bet rīdzinieki – cerību, ka attiecību uzturēšanai ar 1345 pilsētas administrācijas darbiniekiem kādreiz vairs nebūs jāapskrien vai visa pilsēta. Jāatgādina gan, ka domei ar iepriekšējo sasaukumu lēmumu pārņemšanu ne vienmēr sokas. Kā piemērus var minēt nenojaukto Okupācijas muzeju un tā arī neuzcelto tuneli zem dzelzceļa Ģertrūdes ielas galā. Pašvaldības Pilsētas attīstības komitejas vadītājs Andris Ameriks atzīst, ka arī šoreiz lēmums būs tikai stratēģisks un tā īstenošana būs pilnībā atkarīga no jauno domnieku iegribām. Ticību jaunās administrācijas ēkas drīzai tapšanai mazina arī atsevišķu departamentu bīdītās individuālās būvniecības ieceres. Tās ir zināmā pretrunā Rīgas mēra Gundara Bojāra deklarētajai nākotnes vīzijai par visu struktūrvienību draudzīgu darbu un rīdzinieku apčubināšanu vienā debesskrāpī. Vides departaments grasās sludināt konkursu par Arkādijas parka vecā kinopaviljona rekonstrukcijas projektu. Departamenta direktors Askolds Kļaviņš gan skaidro, ka patiesais mērķis ir nevis iegūt plašākas darba telpas, bet gan savest kārtībā parku, un tas bez ēkas sakārtošanas nav izdarāms. Savukārt nākotnē, ja domes administratīvā ēka tiešām taps, departaments telpas Arkādijā atdos, piemēram, kādas bērnu bibliotēkas ierīkošanai. Pēc A. Kļaviņa domām, galvenais ir nepieļaut publiskā parka nonākšanu privātās rokās.
	Tālāk savā būvēšanās iecerē ir ticis Finanšu departaments, kas jau saņēmis būvatļauju klientu centra celšanai Daugavpils ielā 31. Struktūrvienības pārstāve Sigita Škapare skaidro, ka tā būs tāda neliela mājiņa un nākotnē līdzīgas tapšot arī citos Rīgas rajonos. Acīmredzot nelielās mājiņas plānots tapināt atrauti no idejas par paplašinātiem namu pārvalžu centriem, kur iedzīvotāji varētu atrisināt vienlaikus vairākus ar nekustamā īpašuma apsaimniekošanu saistītus jautājumus. 
	Pašlaik vairākumu domes struktūru apdzīvoto īpašumu apsaimnieko un vismaz uz papīra par to iekasē naudu pašvaldības firma Rīgas nami. Tās Īpašumu pārvaldes nodaļas vadītājs Guntars Tašmanis min alternatīvu A. Amerika minētajai ēku iztirgošanai, proti, nevajadzīgās telpas var laist izīrēšanai brīvajā tirgū. Šādā gadījumā gan vēl vairāk uzblīdīs Rīgas domes kredītportfelis, jo administratīvo centru nāksies celt uz parāda. Neatkarīgā jau rakstīja, ka arhitektu plenērā par ieteicamāko vietu jaunajai ēkai izvēlēts Torņakalns. A. Ameriks teic, ka labākajā gadījumā tā varētu būt gatava pēc gadiem septiņiem. Eksporta pieaugums apstājies
Rolands Pētersons,  NRA   01/15/05     Centrālās statistikas pārvaldes dati liecina, ka eksporta vērtība 2004. gada novembrī bija 193,2 miljoni latu – par 0,9% mazāk, salīdzinot ar iepriekšējo mēnesi, un par 35,9% vairāk, salīdzinot ar 2003. gada novembri.
	Būtiski, ka novembrī ir mainījusies pirms tam vairākus mēnešus vērojamā pozitīvā tendence – straujāks eksporta, nevis importa apjoma pieaugums. Importā novembrī pret oktobri bija vērojams 0,9% pieaugums, importa kopvērtībai sasniedzot 340,7 miljonus latu. Savukārt pagājušā gada 11 mēnešu statistika kopumā ir saglabājusi pozitīvu iezīmi – eksports šajā laikā audzis par 26,6%, kopumā sasniedzot 1913 miljonus latu, bet imports – par 24,8%, kopumā sasniedzot 3379 miljonus latu. 
	Pērn 11 mēnešos nozīmīgāko vietu Latvijas eksportā ieņēma koksne un tās izstrādājumi – 31% no eksporta kopvērtības, metāli un to izstrādājumi – 14%, tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi –10,8%. Salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu visstraujāk pieauga mašīnu un mehānismu, elektrisko iekārtu eksports – par 43,6%, metālu un to izstrādājumu – par 39,9%, koksnes un tās izstrādājumu – par 10,6%. Tiesa gan, novembrī koksnes izstrādājumu īpatsvars eksportā bija nokrities līdz 25%, turpinot oktobrī aizsākto tendenci (24%). 
	Vienpadsmit mēnešos nozīmīgāko vietu importā ieņēma mašīnas un mehānismi – 19,7% no importa, minerālie produkti – 12,5%, transporta līdzekļi – 10,8%.

Staķe rosinās palielināt minimālo darba algu līdz Ls 100
LETA  01/17/05     Labklājības ministre Dagnija Staķe (ZZS) rosinās valdību noteikt, ka no 2006.gada minimālajai darba algai jābūt Ls 100 pašreizējo Ls 80 vietā.
	Labklājības ministre šodien žurnālistiem sacīja, ka minimālās darba algas paaugstināšana ir viena no šī gada Labklājības ministrijas (LM) prioritātēm, tāpēc jau drīzumā viņa koalīcijas padomes sēdē rosinās izskatīt šo jautājumu.
	Minimālās darba algas paaugstināšana ir būtiska, jo ļaušot samazināt nabadzību valstī. Staķe uzsvēra, ka patlaban 30% no sociālās apdrošināšanas iemaksām tiek veiktas no minimālās darba algas, tādējādi tās palielināšana būtiski ļaus ietekmēt daudzu Latvijas iedzīvotāju labklājību.
	Ministre norādīja, ka minimālās darba algas palielināšana veicinās arī nelegālās nodarbinātības samazināšanu. Turklāt, ja izdosies nākamgad palielināt pensiju, nedrīkst veidoties situācija, ka strādājošie saņem mazāk nekā pensionāri.
	Savukārt arodbiedrības ierosinājušas nākamgad minimālo algu palielināt līdz pat 120 latiem, aģentūrai LETA sacīja LM darba departamenta direktore Ineta Tāre. 
	Līdz šim ES finansējums bija paredzēta tikai meža ugunsgrēku radīto postījumu segšanai, kas tagad papildināta ar iespēju atjaunot mežu pēc vētras radītajiem postījumiem. Par konkrētu finansējumu, uz kuru varēs pretendēt meža īpašnieki, tiks lemts pēc vadlīniju apstiprināšanas. 

Politiķi: Minimālās algas palielināšana ir atkarīga no budžeta iespējām
LETA  01/17/05     Minimālās algas palielināšana līdz 100 latiem 2006.gadā ir atkarīga no budžeta iespējām, aģentūrai LETA atzina Tautas partijas (TP) un Latvijas Pirmās partijas (LPP) pārstāvji. 
	Savukārt partijas "Jaunais laiks" (JL) frakcijas priekšsēdētājs, bijušais izglītības un zinātnes ministrs Kārlis Šadurskis uzsver, ka, neizdarot grozījumus Izglītības likumā, minimālās algas palielināšana ir "gandrīz nereāla". 
	Kā ziņots, ar ierosinājumu palielināt minimālo algu klajā nākusi labklājības ministre Dagnija Staķe (ZZS). 
	Šadurskis atgādināja, ka pagājušajā gadā, īsi pirms Einara Repšes (JL) valdības krišanas, toreiz opozīcijā esošās partijas atbalstīja pedagogu algas sasaisti ar minimālo algu, nosakot, ka tā ir divu minimālo algu apmērā. Līdz ar to minimālās algas palielināšana no valsts budžeta prasītu papildu 80 miljonus latu, aprēķinājis Šadurskis. 
	"Lai šo sistēmu mainītu, nepieciešams atvērt Izglītības likumu, ko nav nemaz tik viegli izdarīt," atzina Šadurskis. Viņš uzsvēra, ka JL ir par minimālās algas palielināšanu, tomēr bez grozījumiem Izglītības likumā to būtu ļoti sarežģīti paveikt. 
	TP un LPP politiķi uzsvēra, ka ļoti svarīgs būs finanšu ministra atzinums par šā ierosinājuma finansiālo pamatotību. 
	LPP priekšsēdētājs Juris Lujāns aģentūrai LETA sacīja, ka šis jautājums ir jāskata, pragmatiski raugoties uz budžeta iespējām. "Par šo ierosinājumu gala vārds būs jāsaka finanšu ministram un premjeram," piebilda Lujāns, kurš atzina, ka šādas idejas realizācija varētu prasīt ievērojamus līdzekļus nākamā gada budžetā. 
	Arī TP frakcijas vadītājs Jānis Lagzdiņš uzsvēra, ka nepieciešams finansiāls pamatojums šāda lēmuma pieņemšanai. "Ja finansisti un pašvaldības pret to neiebildīs, TP atbalstīs minimālās algas palielināšanu," sacīja deputāts. 
	Viņš norādīja, ka minimālās algas palielināšana vēl nenozīmē, ka visiem, kuri tādu saņem, atalgojums palielināsies. Gan privātie uzņēmēji, gan pašvaldības un valsts uzņēmumi var samazināt darbinieku slodzi, atstājot to pašu atalgojumu, atzīmēja politiķis. 
	Pēc Lagzdiņa sacītā, par to viņam sūdzējušies sētnieki pēc tam, kad minimālā alga paaugstināta līdz 80 latiem. 
Lagzdiņš arī atgādināja, ka valdība ir pieņēmusi koncepciju, kas paredz ar nodokļiem neapliekamā minimuma palielināšanu no nākamā gada līdz 32 latiem pašreizējo 26 latu vietā. 

Izglītībā

Atsevišķus priekšmetus plāno mācīt svešvalodās
Diena  01/10/05     Lai celtu skolēnu svešvalodu zināšanu līmeni, Izglītības un zinātnes ministrija plāno skolās ieviest dažu mācību priekšmetu apguvi divās valodās. Tas noz īmētu, piemēram, angļu valodu izmantot vēstures vai biznesa ekonomisko pamatu apguvei. Izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) paredz, ka šim solim būtu nepieciešams ap piecu gadu pārejas posms — sabiedriskā apspriede, pedagogu sagatavošana, normatīvo aktu izstrādāšana. 
	"Pētījumi liecina, ka mūsu skolēnu svešvalodu zināšanas līmenis ir zemāks salīdzinājumā ar Eiropas Savienības valstīm," izpētījusi ministre. Svešvalodas pilnveide esot akcentēta vairākās ES izglītības kvalitātes pamatnostādnēs. 
	Latvijā pirmo svešvalodu, pārsvarā angļu, skolēni sāk mācīties no 3.klases, otro — no 6.klases. I.Druviete Dienai skaidro — jauninājums nenozīmēs, ka vēsture pēkšņi būs jāmācās angliski, jo mācības bilingvāli var nozīmēt arī tikai jēdzienu vai atsevišķu frāžu apguvi divās valodās. 
	"Es nevaru iedomāties, ka parastā vidusskolā pat vecāko klašu skolēni būtu gatavi tagad sākt kaut ko mācīties arī svešvalodā," bilst Latvijas Izglītības vadītāju asociācijas prezidente Laima Grebska. Viņa pieļauj, ka šādu praksi varētu ieviest atsevišķās ģimnāzijās. I.Druviete atzīst — par optimālāko ieviešanas shēmu vēl pāragri runāt, jo vispirms sabiedrībā jākliedē mīts, ka bilingvālā izglītība attiecas tikai uz mazākumtautību skolām. Uzslavējot ieceri, pamatīgu skaidrojošo un izglītojošo darbu prognozē arī Izglītības attīstības centra vadītāja Irēna Freimane. Viņa uzsver, ka mācības divās valodās būtu jāsāk pēc iespējas agrāk. Ieguvumi būtu plašāks redzesloks, interesantākas, mūsdienīgākas mācības.

Ierosina veidot augstskolu reitingu
Diena  01/11/05     Izglītības kvalitātes un konkurētspējas celšanai Latvijā varētu ieviest augstskolu ranžējumu, uzskata Izglītības un zinātnes ministrijas paspārnē veidota darba grupa jauna Augstākās izglītības likuma izstrādei. Piektdien Rektoru padomē prezentētajā likumprojekta koncepcijā darba grupas vadītājs Indriķis Muižnieks to minēja kā vienu no nozīmīgākajiem likumdošanas jauninājumiem. Rektori to vērtēja piesardzīgi, arī izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) Dienai atzina — par to vēl būs jādiskutē.
	Reitingu veidotu kāda neatkarīga institūcija vai cilvēku grupa, kura augstākās izglītības iestādes izvērtētu pēc iepriekš apstiprinātiem kritērijiem. "Kvalitāte, konkurētspēja," kritērijus minēja ministres padomnieks un Latvijas Universitātes (LU) prorektors I.Muižnieks. Tā kā jaunais likumprojekts paredz augstākās izglītības iestādes sadalīt grupās — koledžas, augstskolas, akadēmijas, universitātes —, tad katrai grupai būtu savs reitings.
	Rektoru padomes ģenerālsekretārs Andrejs Rauhvargers norādīja, ka pasaulē augstskolu ranžējumu veic vai nu žurnālisti, kā tas esot Anglijā, privātas aģentūras, vai pēc īpašiem testiem kā ASV. Savukārt privāto augstskolu asociācijas priekšsēdi Aldi Baumani uztrauca objektīvu kritēriju noteikšanas procedūra: "Ja notiks augstskolu dzīšanās pēc kaut kādiem kritērijiem, būsim purvā." Augstākās izglītības padomes (AIP) priekšsēde Baiba Rivža apšaubīja, vai ranžējums ir likumdošanas jautājums.
	Darba grupa, kurā bez I.Muižnieks strādāja arī LU projektu koordinators Juris Pūce un IZM Augstākās izglītības departamenta pārstāvis Anatolijs Melnis, jaunajā likumā grib atteikties arī no augstākās izglītības dalījuma profesionālajā un akadēmiskajā, mainīt profesoru vēlēšanu nosacījumus u.c. I.Druviete Dienai skaidroja, ka šī esot neatkarīga darba grupa, kura rosījusies jau iepriek šējā ministra darbības laikā. Apjomīgu darbu jauna likuma izstrādē divu gadu garumā veica arī AIP sadarbībā ar visu augstskolu rektoriem. To zinot, IZM Augstākās izglītības departamenta direktors Jānis Čakste mierināja, ka likums bez visu priekšlikumu izskatīšanas izstrādāts netiks.

PCTVL sagatavojusi grozījumus izglītības likumā
LETA  01/13/05    Politisko organizāciju apvienība "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL) ir sagatavojusi grozījumus Izglītības likumā, kas paredz mazākumtautību skolām dot iespējas izvēlēties mācību valodu, trešdien žurnālistus informēja PCTVL Saeimas frakcijas priekšsēdētājs Jakovs Pliners. 
	Kopš 2004.gada 1.septembra, kad stājās spēkā izglītības reforma, skolēnu slodze mazākumtautību skolās ir būtiski pieaugusi, sacīja Pliners, kurš ar žurnālistiem runāja krievu valodā. Skolēni stundās ļoti daudz laika pavada, tulkojot vārdus no krievu uz latviešu valodu, nevis apgūstot mācību vielu. Arī atbildēt uz skolotāju jautājumiem viņiem ir sarežģīti, apgalvoja politiķis. Tāpēc krasi esot pasliktinājusies mācību procesa kvalitāte un skolēnu zināšanas. Viņaprāt, skolām pašām vajadzētu noteikt, kādā valodā mācīties, cik daudz priekšmetu un kādus apgūt valsts valodā. Tāpēc PCTVL kārtējo reizi sagatavojusi grozījumus Izglītības likumā. 
	PCTVL uzskata, ka gadījumā, ja vairāk nekā puse skolēnu nevēlas mācīties valsts valodā, skolas padomei, kurā darbojas gan vecāko klašu skolēni, gan vecāki un skolotāji, varētu tikt piešķirtas tiesības izvēlēties, cik daudz un kādus priekšmetus mācīt latviski. Tā, pēc Plinera domām, būtu vispareizākā kārtība, jo lēmumu, kā mācīties, pieņemtu tie, uz kuriem tas visvairāk attiecas. 
	Izglītības un zinātnes ministre prof.I.Druviete (JL) kritiski vērtē deputāta J.Plinera (PCTVL) izteikumus, kuros viņš, pēc ministres domām, operē ar nepierādītiem apgalvojumiem un atkārto jau daudzkārt dzirdētus priekšlikumus. Deputāta Plinera apgalvojums, ka "krasi pasliktinājusies" mācību procesa kvalitāte un skolēnu zināšanas, būtu atstājamas uz viņa paša sirdsapziņas, ja vien tas nesētu nepamatotas šaubas skolēnos un viņu vecākos. Saprotams, ka cilvēki ar satraukumu uztver visu, kas skar viņu bērnus, it īpaši, ja dzird par apdraudējumu viņu bērnu izglītības iespējām un nākotnei. Tāpēc nav attaisnojami deputāta Plinera mēģinājumi maldināt sabiedrību ar nekur nepierādītiem "faktiem". 
	Izglītības un zinātnes ministrija seko mācību procesam skolās, un šobrīd var droši teikt: Plinera kunga apgalvojumiem nav nekāda pamata. Arī tikšanās ar mazākumtautību skolu skolēniem un skolotājiem ir nostiprinājusi ministres pārliecību, ka reforma skolās norit sekmīgi. 

Militārajai apmācībai skolās tērēs miljonu
Imants Vīksne,  NRA  01/14/05    Gatavojoties pārejai no obligātā militārā dienesta uz profesionālu algotņu armiju, Aizsardzības ministrija ar interešu izglītību ienāk vispārējās izglītības skolās.
	Šā procesa atbalstītāju ir krietni vairāk, nekā kritizētāju. Valsts budžeta sadaļā Jaunsardze skolas vecuma jauniešu ieinteresēšanai par militārismu atvēlēts gandrīz miljons latu. Aizsardzības ministrija skaidro, ka to tērēšana nes trejādu labumu: pirmkārt, jaunieši veidojas par daudzpusīgām personībām, otrkārt – daudzi no viņiem turpmāko dzīvi izvēlas saistīt ar spēka struktūrām, treškārt, viņi ir lojāli Latvijas valstij. Arī aizsardzības ministrs Einars Repše uzsver nepieciešamību paplašināt Jaunsardzes kustību. Ministrijas paspārnē esošajā struktūrā, kas darbojas pēc sabiedriskas organizācijas principiem, paredzētas 84 štata vietas, un lauvas tiesu (Ls 479 900) no šogad atvēlētajiem Ls 894 907 tērēs to apmaksāšanai. 
	Saņemot vidēji 476 latus mēnesī, Jaunsardzes darbinieki dodas uz skolām un fakultatīvi māca jauniešiem militāro vēsturi, izpratni par patriotismu, dažādas izdzīvošanas gudrības un arī prasmi apieties ar ieročiem. Organizācijas vadītājs Sergejs Čevers secina, ka rezultāti esot gluži vai totalitāras valsts cienīgi, jo turpināt karjeru spēka struktūrās izvēlas līdz pat 40 procentiem jaunsargu. Latvijas skolēnu vecākus pārstāvošajai apvienībai VISI pret skolu militarizēšanu nav iebildumu, jo bērniem jāiemācās par sevi pastāvēt. Lai labu ideju nesabojātu vājš izpildījums, tam nepieciešams publiskāks raksturs, nekā bija līdz šim, un stingra tēriņu kontrole.
	Līdz šim plaši nereklamēto, taču valsts dāsni atbalstīto jaunsargu organizāciju mēdz salīdzināt ar tradīcijām bagāto skautu un gaidu kustību. Tomēr starp abiem šiem veidojumiem ir būtiska pretruna: gan vieni, gan otri māca cienīt valsti, dodas pārgājienos, mācās izdzīvot ekstremālos apstākļos. Taču pretstatā jaunsargiem skauti neatbalsta militārismu, jo tas vērsts uz agresiju un nenobriedušajiem skolēnu prātiem var kaitēt.
	"Nav pareizi, ka valsts mudina bērnus apvienoties militāros grupējumos un dod viņiem spēlēties ar ieročiem. Lai izdarītu tik nopietnu izvēli, cilvēkam jābūt pieaugušam," skaidro Latvijas Skautu un gaidu centrālās organizācijas pārstāvis Kristaps Simsons. Jaunsargu organizācijas augošo popularitāti viņš skaidro ar finansējumu, kas "ir lielāks, nekā visām pārējām jauniešu interešu organizācijām kopā". Pērn valstī bija 3000 jaunsargu, šogad – 6500. Skautu un gaidu organizācija apvieno apmēram tūkstoti jauniešu. 
	Skautu skepsi par līgumu starp 71 Latvijas skolu un Aizsardzības ministriju skaitliski pārmāc gan pašu skolēnu, skolotāju un militāristu, gan arī baznīcas pozitīvā attieksme. Luterāņu arhibīskapa vietnieks Pāvils Brūvers atzīst: "Baznīca šai ziņā nav pacifistiski noskaņota. Dzīvojam grēka pasaulē, tādēļ jau no mazotnes jābūt gataviem stāvēt pretim ikvienam brīvības un tiesību apdraudējumam." Garīdznieks piebilst, ka bērniem valsts aizsardzību nedrīkst mācīt kā brutālu agresiju. Patiesā gudrība meklējama eža adatu stratēģijā.
	Jaunsargu instruktors Arvīds Gailāns skolo Rīgas Šampētera vidusskolas desmitklasniekus un apgalvo, ka uz agresiju jāatbild ar agresiju. Tomēr viņa audzēkņi neiešot kauties ar centra skinhediem, jo esot morāli stiprāki un saprotot, kas ir disciplīna. A. Gailāna uzdevums ir divkārt sarežģīts, jo šeit mācās pārsvarā krievu bērni. Tātad tas, ko instruktora personā sludina Aizsardzības ministrija, un tas, ko jaunieši dzird mājās, var ievērojami atšķirties. Skolas direktore Maruta Šimanska tomēr uzsver, ka jauniešu lojalitāte ir pārsteidzoši augsta, un apgalvo, ka to sekmējusi jau pirms deviņiem gadiem notikusī pāreja uz mācībām latviešu valodā. Paši skolēni stāsta, ka krievu skolu septembra nemieros piedalījies retais.
	Līdz ar valsts aizsardzības mācības kursa pabeigšanu sagaidāmais jaunsarga sertifikāts jauniešus interesējot galvenokārt kā atspēriena punkts tālākai izaugsmei. Savukārt Šampētera vidusskolai jauniešu interese par militārajām zinībām dod iespēju izturēt konkurenci ar citām skolām. Tāpēc aizsardzības mācība šeit nav tikai fakultatīvs priekšmets, tā iekļauta obligātajā mācību programmā. Izglītības ministrija strādā pēc novecojušiem skolu datiem 
Ilze Grīnuma,  Diena  01/17/05     Lai arī jau aizvadīta vairāk nekā puse šā mācību gada, Izglītības un zinātnes ministrijā (IZM) joprojām nav oficiālā izglītības iestāžu saraksta, skolu un skolēnu skaita statistikas un citu datu, jo tie esot vēl jāprecizē. Pēc tam, kad Komunikāciju nodaļā Dienai datus solīja kaut kad "uz pavasara pusi", izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete (JL) uzdeva atbildīgajām amatpersonām problēmu atrisināt divās nedēļās. Pašreiz IZM savu darbu balsta uz 2003.gada un pērn 1.septembrī savākto operatīvo informāciju. 
	"Nekur nav noteikts, ka tādas ziņas ministrijā būtu jāapkopo līdz kādam noteiktam laikam," uzskata ministrijas Komunikāciju nodaļas vecākais referents Jānis Kutraitis. Tomēr parasti informācija par skolām — esošā mācību gada izglītības iestāžu nosaukums, direktors, kontakttālrunis un skolēnu skaits — esot apkopota pirmajā pusgadā. Šoreiz Statistikas nodaļā trūkst darbinieka, skaidroja ministrijas pārstāvis.
	Ierēdņi izmanto pagājušā mācību gada izglītības iestāžu sarakstu un izglītības inspekcijas 1.septembrī vāktos datus, pastāstīja ministres padomniece Laila Spalviņa. "Šis process patiesi ir milzīgi ievilcies, ja datus saņem septembrī un janvārī vēl nav," atzina padomniece. Pēc Dienas interesēšanās ministre uzdevusi ierēdņiem "nākamās, vēlākais aiznākamās, nedēļas laikā" radušos situāciju novērst. Lēni apkopotie skolu dati ir IZM problēma vismaz kopš 2002.gada, kad darbu šajā jomā solīja uzlabot toreizējais ministrs Kārlis Šadurskis (JL).
	"Tas, ka trūkst datu un statistikas, ir hroniska valsts pārvaldes slimība," atzina sabiedriskās politikas centra Providus vadītāja Vita Tērauda. Centrs regulāri veic pētījumus izglītības jomā. V.Tērauda sacīja, ka viņu tomēr pārsteidz skolu informācijas trūkums IZM situācijā, kad visas skolas ir valsts licencētas, tiek pārskaitītas un plānotas pedagogu algas. "Dziļi ministrijas iekšienē" šie dati noteikti glabājoties, bet nav visiem saprotami un pieejami apkopoti.
	Sekmīgākam izglītības iestāžu reģistra darbam nepieciešami papildu cilvēku resursi, uzskata I.Druviete. Uz vecākā referenta vietu IZM Statistikas nodaļā izsludināts konkurss.

Štābs plāno jaunas protesta akcijas 
Ilze Grīnuma,  Diena  01/17/05     Tuvākā pusotra mēneša laikā krievu skolu aizstāvības štābs plāno koordinēt piecas dažādas akcijas cerībā atjaunot skolēnos un vecākos mazākumtautību izglītības reformas pretestības garu. Ap 500 cilvēku pikets pret pārmaiņām iecerēts 10.februārī, bet līdz tam, 29.janvārī, notiks "mobilizējošs salidojums sapulce" vecāko klašu skolēniem, lai akcijas būtu efektīvas.
	"Mēs uzskatām, ka šī reforma nav nevienam vajadzīga un labuma nebūs pat latviešiem," Dienai sacīja štāba līderis Genadijs Kotovs (PCTVL). Ar pērnā gada 1.septembri mazākumtautību vidusskolu 10.klasēs vismaz 60% mācību stundu notiek latviski. Jaunu akciju grafiks pagaidām saplānots līdz 26.februārim, kad notiks 2.krievu skolu aizstāvju kongress un palicis pusmēnesis līdz pašvaldību vēlēšanām. Līdz Izglītības likumā noteiktās normas spēkā stāšanās dienai PCTVL veidotais štābs rīkoja desmitiem masveida protesta akciju, bet partija solīja panākt likumā izmaiņas. Pēc 1.septembra skolēnu un vecāku atsaucība protesta aicinājumiem mazinājās.
	Šonedēļ štāba aktīvisti plāno "grupās un individuāli" iesniegt pieteikumus Satversmes tiesā ar lūgumu izvērtēt likuma pamatotību. Ieplānots arī brauciens uz Strasbūru laikā, kad kāda no Eiroparlamenta darba grupām varētu skatīt Latvijas noteiktos ierobežojumus iegūt izglītību dzimtajā valodā. Kā rakstīts, Latvijas izvēlētajam reformas modelim atbalstu savas vizītes laikā pauda Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas augstais komisārs minoritāšu jautājumos Rolfs Ekeuss.

Kultūrā...

Latvijas kino pasaules ceļos
Diena  01/06/05    2004.gadā 118 Latvijas filmas piedalījās 162 starptautiskos kino festivālos 39 valstīs. No tām 31 bija spēlfilma, 42 dokumentālās un 45 animācijas filmas. Visvairāk izrādītā bija režisores Lailas Pakalniņas filma Pitons — 26 festivāli, režisora Vara Braslas filma Ūdensbumba resnajam runcim — 21 festivāls, režisores Daces Rīdūzes animācijas filma Jāņtārpiņš — 15 festivālu un režisora Vladimira Ļeščova animācijas filma Bezmiegs — 13 festivālu. 10 festivālos rādīta arī Unas Celmas spēlfilma Sauja ložu. No dokumentālajām filmām visintensīvākā starptautisko festivālu pieredze ir bijusi Askolda Saulīša filmai Keep Smiling — 11 festivālu un režisora Herca Franka filmai Flashback — 9 festivāli. Daudz ceļojusi arī Rozes Stiebras animācijas filma Aiz deviņi ezeriņi un Vladimira Leščova Vectēva medus. Visvairāk balvu (katrai filmai 2) ieguva Lailas Pakalniņas filmas Pitons (Denveras starptautiskajā festivālā un FIPRESCI balva forumā Arsenāls, Rīgā) un Autobuss (divas balvas forumā Arsenāls, Rīgā), Vara Braslas Ūdensbumba resnajam runcim (Čikāgas starptautiskajā bērnu filmu festivālā un festivālā Kinotavrik Krievijā) un Askolda Saulīša Keep Smiling (balva forumā Arsenāls Rīgā). 

Mans Rainis
Līvija Dūmiņa,  NRA  01/13/05    Sācies Rakstniecības, teātra un mākslas muzeja organizētais domrakstu konkurss Mans Rainis. Konkurss rīkots, lai Raiņa 140. jubilejas gadā aktualizētu viņa ideju un personības lomu mūsdienās. Tajā aicināti piedalīties jaunieši vecumā no 15 līdz 20 gadiem. 
	Konkursa dalībniekam jāiesniedz radošais darbs (domraksts vai literārs darbs: īsais stāsts, eseja, vēstule, luga vai dramatisks fragments, dzeja u. c.) par tēmu Mans Rainis. Tāpat kā formas, arī tēmu izvēle ir brīva. Vēlamais apjoms – līdz 10 lappusēm (18 000 zīmju).
	Darbs ar norādi Mans Rainis jāiesniedz datorsalikumā vai mašīnrakstā līdz šā gada 5. aprīlim. Personiski var nogādāt Rakstniecības, teātra un mūzikas muzeja sekretariātā Rīgā, Pils laukumā 2, 2. stāvā, vai sūtīt pa pastu (adrese: Pils laukums 2, Rīga LV-1050) vai epastu: pumpurs.rtmm@delfi.lv
	Konkursam iesniegtos darbus vērtēs Rakstniecības, teātra un mūzikas muzeja speciālistu un Latvijas Rakstnieku savienības pārstāvju žūrija. Pirmajai vietai paredzēta naudas balva 100 latu, otrajai – 75, bet trešajai – 50 latu. Apbalvošana 21. maijā – Starptautiskās muzeju dienas pasākumu laikā Rīgā. Civilizācija sasniegusi Latviju
Bens Latkovskis,  NRA  01/14/05     Latvija pamazām kļūst par zemi, kur tāpat kā citur civilizētajā pasaulē notiek visādas dīvainības. Pērn piedzīvojām zemestrīci, šogad orkānu, un pēdējā aizsegā notika kāds noziegums, kurš noteikti ierindojams kuriozu sadaļā. Runa ir par 81 gadu vecu sirmgalvi, kas, bruņojies ar pistoli un ar Molotova kokteili pildītām pudelēm, bija sadomājis veikt gluži vai terora aktu – nodedzināt Ludzas novadpētniecības muzeju.
	Protams, uz šo notikumu var paraudzīties ar vieglu smaidu, lai gan policistiem, uzsākot apšaudi ar Ludzas dīvaini, droši vien smiekli nebija prātā. Taču tikpat labi var padomāt par ko citu. Latvijā pat lielāks sniegputenis izraisa gluži vai ārkārtas situāciju uz ceļiem, nerunājot par vētru, kas atklāja krīzi katastrofu seku novēršanas darbā. Cik gan nav dzirdēts par dažādiem maniakiem, kuri viņiem vien saprotamu iemeslu dēļ ar dunci metas virsū pasaulslaveniem mākslas darbiem, vai vienkārši huligāniem, kuri aiz neko darīt nozāģē Kopenhāgenas nāriņai galvu. 
	Rodas jautājums, cik gan mūsu kultūras vērtības ir aizsargātas pret dažādu psihopātu izlēcieniem. Galu galā Ludzas novadpētniecības muzeja vietā varēja būt Latvijas Valsts mākslas muzejs, kura zālēs tikpat labi kāds jokdaris varētu izlaistīt benzīnu uz pielikt spičku. No otras puses, Latvijā ir maz tik vērtīgu un pasaulslavenu mākslas darbu, kuru bojāejas dēļ par mums rakstītu lielāko pasaules laikrakstu pirmajās lappusēs, taču no tā vieglāk nekļūst. Mums jebkurš Tabakas, Rozentāla vai Liberta gleznas zaudējums būtu pietiekami sāpīgs.
	Pirms dažiem gadiem ugunsgrēks nopostīja Minhauzena muzeju Duntē, Cesvaines pili, gadu mijā no Liepājas muzeja nozaga unikālu 17. gadsimta bisi. Var tikai minēt, kura no Latvijas kultūras vērtībām būs nākamā zaudēto mantu sarakstā. Skaidrs gan ir tas, ka Kultūras ministrijai nav brīvu līdzekļu, lai palielinātu izdevumus tās rīcībā esošo vērtību pastiprinātai apsardzei.
	Tā ka vien nāksies cerēt, ka snauduļojošās tantiņas, kuras joprojām veic muzeja uzraudzību, spēs novērst Latvijas mākslas un kultūras vērtību bojāšanu vai izzagšanu. Dažkārt šķiet, ka tikai noziedznieku intelektuālās nabadzības dēļ Latvijas muzeji tik reti nonāk zagļu uzmanības lokā. Pagaidām varam priecāties, ka nauda ir atradusies vismaz signalizācijas ievilkšanai un apsardzes pakalpojumu apmaksai. Kamēr nenotiks nekas ārkārtējs, ar to arī droši vien nāksies apmierināties. Labā feja vai ļaunā burveArno Jundze,  NRA  01/15/05     Annai Saksei 16. janvārī apritētu 100.
	XX gadsimta Latvijas padomju literatūras vēsture nav iedomājama bez rakstnieces Annas Sakses, turklāt viņu varam uzskatīt par vienu no lielākajām šā perioda veiksminiecēm – vairākums to gadu literatūras korifeju tagad atgādina nevienam nezināmu leģendu personāžus, toties A. Sakse ar savām Pasakām par ziediem vēl šodien pamanāma skolu mācību programmās.
	Muļķīgā galvas bāšana smiltīs, tiklīdz runa ir par padomju gadu reālijām, izliekoties, ka nekā tāda jau neesot bijis, Annas Sakses gadījumā slēpj gana interesantu un līdz galam neizzinātu stāstu. 
	Trīsdesmito gadu sākumā jaunā skaistā dzejniece Anna Zakss (tā viņa tolaik paraksta dzejoļus), Pētera Aigara vārdiem "jūnijs tev acīs un druvu zelts matos", pamet literāro grupu Zaļā vārna un nonāk ar PSRS vēstniecību un komunistisko pagrīdi saistītās aprindās. Kas ir šīs evolūcijas pamatā? Banālās, padomju klišejām piebārstītās frāzes nav uztveramas nopietni. Iespējams, tas noticis A. Sakses vīra Edgara Abzolona un viņas brāļa pagrīdnieka ietekmē. Iespējams, komunistiskās idejas par sociālo taisnīgumu, kas Eiropas rakstniecībā tolaik bija gana populāras, savu lomu nospēlēja arī šoreiz. Tiklab iemesls varētu būt daudz triviālāks – A. Sakses dzeja uz zaļvārnieku virsotņu (A. Čaks) fona ir nekāda, un, nespējot sevi realizēt, viņa meklē citus ceļus.
	Baigajā gadā neviena tā īsti nepazītā un par rakstnieci neatzītā A. Sakse veikli tver nomenklatūras maiņu un, publicējusi dažus šķidrus pantus par vareno dzimteni un 17. jūniju, nonāk Rakstnieku savienības rindās. 1941. gadā tiek publicēts viņas romāns Darba cilts – jaunāko laiku A. Sakses pētniece Ingūna Daukste-Silasproģe to uzskata par veiksmīgāko no Sakses romāniem (Sk. Latviešu rakstnieku portreti, 2001). Rakstnieces portretējumā viņa sliecas domāt, ka A. Sakse ir nopietni un ar ticību ņēmusi pie sirds idejas par jaunās padomju literatūras un sociālistiskā reālisma celtniecību, cerot jauno metodi apgūt no teorijas grāmatām. 
	Kara gadus A. Sakse pavada vispirms Čuvašijā, tad Kirovā. Te notiek viņas pirmā saraušanās ar komunistisko realitāti. Modrie latviešu literatūras poļitruki bargi nokritizē A. Sakses stāstu Māra, un rakstnieci šā iemesla dēļ neuzņem partijā.
	Pēc atgriešanās Latvijā A. Sakse publicē vairākus stāstus, līdz 1948. gadā tiek izdots viņas bestsellers Pret kalnu, kas, pēc Staļina prēmijas iegūšanas 1949. gadā (uz vispārēju represiju, deportāciju un kolhozu vardarbīgās dibināšanas fona) padomju propagandas aparāta pārtverts, drīz vien iztulkots un izdots turpat 20 valodās. Pēc tā top Dzirksteles naktī (1951). Mūsdienu krievu literatūras pētnieki, rakstot par sociālistiskā reālisma ikonām, lieto vairākus sarežģītus terminus, skaidrojot sociālistisko reālismu kā padomju reliģisko rakstību ar mērķi radīt jaunās sistēmas svēto dzīvesstāstus. Līdzīgai klasifikācijai iespējams pakļaut literāri vājos, bet varas sakralizētos A. Sakses bestsellerus – veikla valoda, pārliecinošs stāstījums, absolūts psiholoģiskās motivācijas virspusīgums krāsu shēmā melns – balts. 
	Jautājums – kāpēc A. Sakse tik atklāti melo, tēlodama pirmās Latvijas neatkarības gadus un pēckara sabrukumu padomju literatūrkritikā, protams, netiek uzdots. Tomēr atšķirībā no LPSR RS līderiem A. Sakse neuzturas pašceltā melnkoka tornī, un acīmredzot pati dzīve šo jautājumu rakstniecei ir uzdevusi visā tā nepielūdzamībā. I. Daukste-Silasproģe runā par nepārprotamu lūzumu pēc 1951. gada. Un tas nav saistīts tikai ar A. Sakses ģimenes problēmām vai kritikas pārmetumiem par Dzirkstelēm naktī un to gadu latviešu literāro aprindu aizkulišu stumdīšanos. A. Sakse ir depresīva, paveikto uzskata par diletantisku, šo noskaņojumu labi raksturo frāze "arī no manis būtu iznācis rakstnieks, pareizāk, rakstniece" 1959. gada vēstulē Jānim Sudrabkalnam.
	A. Sakse tomēr ir daudz vairāk rakstniece nekā virkne viņas intelektuālo darbaudzinātāju uz baisā gada asins putām dzimušajā padomju Latvijas literatūrā. Racionālais prāts, stiprā griba un apdāvinātība ļauj viņai rast izeju – bērnu literatūru un pasakas. Kardinālais lēmums – rakstīt bērniem (bērnu literatūra Latvijā tradicionāli uzskatīta par pakāpienu zemāk) intuitīvi vai apzināti ļauj izvairīties no nebeidzamajiem mēģinājumiem padarīt atklātus melus par māksliniecisku patiesību. Līdzās Zentas Ērgles darbiem Annas Sakses literārās pasakas bija tās, kas radīja vajadzību lasīt vairākām XX gadsimta otrās puses padomju laiku paaudzēm: Čitas burtnīca, Kalējdēls Kaspars, Kā zaķis brauca uz Rīgu pēc skābu kāpostu sēklām... Šo nosaukumu parādi varētu turpināt vēl krietnu brīdi. 
	Īsti tā arī nekad nenovērtētās, nekritiski apjūsmotās vai reizēm otrādi, aizkulisēs par grafomāniju dēvētās (zagti sižeti, salkanums u. tml.), Pasakas par ziediem droši var uzskatīt par rakstnieces Augsto dziesmu. To īstais vērienīgums saskatāms, tikai veroties caur laika prizmu. Tapušas pēc Kārļa Sūniņa ilustrācijām (leģenda vēsta, ka no ražošanas pēc konflikta ar dižo Mao noņemta kāda ķīniešu dzejas izlase), Pasakas par ziediem intuitīvi gājušas pa ceļu, pa kuru mūsdienās virzās fenomenāli populārais, bet par nopietnu rakstnieku tā arī neatzītais P. Koelju. Meditācija, neirolingvistiskā programmēšana, precīzi iestrādāts emocionālais kods? Galu galā – vai nav vienalga, ja rakstnieks prot uzrunāt lasītāja sirdi.
	Pievēršanās bērnu literatūrai A. Saksei kļuva par grēku izpirkšanu. Droši vien, ja būtu, viņas pašas vārdiem runājot, iespēja dzīvot tik skaistā vietā kā Braki un citā laikā, mums būtu darīšana arī ar izcilu romānu autori, bet savā laikā un vietā viņa, protams, nevarēja būt ne labā burve, ne ļaunā feja. Daudzi no tiem, kas viņu pazina, rakstnieci atceras kā labsirdīgu un stipru sievieti, kura, gods godam, nenodarbojās ar dažu citu literātu piekoptajām zemiskajām sīkmanībām. Savukārt leģendārais rakstnieku fotogrāfs Jāzeps Danovskis īsta latgalieša vaļsirdībā reiz atzinās – manā fotoarhīvā ir viss, izņemot Saksi. Izmetu visus negatīvus, jo nevaru piedot viņas romānu melus. Miris dzejnieks Māris Melgalvs
LETA  01/15/05    Piektdien nepilnu 48 gadu vecumā savās mājās miris dzejnieks Māris Melgalvs, apstiprināja Rakstnieku savienības priekšsēdis Jānis Jurkāns. 
	Melgalvs dzimis 1957.gadā. Augstāko izglītību ieguvis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē Žurnālistikas nodaļā. 
	Viņš izdevis vairākus dzejas krājumus: 1980.gadā "Meldijās iešana", 1984.gadā "Labu vakar", 1989.gadā "Sarmots ugunskurs", 1997.gadā "Mākoņu pasts pienāk vēlu". Viņa dzeja tulkota krievu, vācu, somu, baltkrievu un somu valodā. 
	Melgalvs ir daudzu dziesmu tekstu autors. Viņa dzeja izmantota populārās Jura Kulakova un Mārtiņa Brauna dziesmās. 
	Dzejnieks strādājis Raiņa Literatūras un mākslas muzejā, žurnālā "Liesma", no 1987. līdz 1990.gadam bijis laikraksta "Literatūra un Māksla" Dzejas nodaļas vadītājs. Autors nodarbojies arī ar fotomākslu, savulaik vadījis Jauniešu tautas fotostudiju "Īriss". 
	Melgalvs ir Rakstnieku savienības biedrs kopš 1985.gada. 
Valmiera uzvar VentspilīSandris Vanzovičs,  NRA  01/17/05      Grupa Re:Public gūst savu lielāko sasniegumu uz Latvijas mūzikas skatuves.
	Ar grupas Re:Public triumfu sestdien Ventspilī beidzās Latvijas Radio 2 rīkotās Muzikālās bankas aptauja. Valmieriešiem par turpat trīssimt balsīm izdevās apsteigt galvenos konkurentus no grupas Cosmos.
	Šoreiz Muzikālās bankas finālbalsojumā piedalījās krietni vairāk dziesmu, ar ko acīmredzot arī izskaidrojams par līderiem atdoto balsu skaita kritums. Pērn par aptaujā uzvarējušo Z-Scars dziesmu Tu tuvojies sev tika atdota 16 321 balss, bet ar šogad savāktajām 10 605 balsīm pērn Re:Public būtu palikuši tikai piektie.
	Muzikālā banka 2004 iezīmējās ar vairākiem pārsteigumiem. Nu kurš gan varēja paredzēt, ka Top 15 neiekļūs Z-Scars, Līvi, Dzelzs vilks, Jānis Stībelis, Fomins & Kleins un, pats galvenais, pat Prāta vētra?! Tiesa, pēdējie finālbalsojumā bija iekļuvuši ar aptaujās diez ko augstu nekotējošos dziesmu Pa pareizām, kā arī Plaukstas lieluma pavasari, kas jau pērn izcīnija otro vietu Muzikālajā bankā, un tomēr... Toties labāko piecpadsmitniekā bija virkne jaunu vārdu, piemēram, Elīna Fūrmane (ieraugot viņas tērpu, sajūsmā noelsās pat pussimtgadīgi onkulīši), Iedomu spārni un Elīna Krastiņa.
	Interesanti, ka kosmosietis Jānis Šipkēvics netīšām izjauca iecerēto intrigu: viņš bija ievērojis, ka popūrijā parasti kā pēdējā dziesma skan tā, kas uzvarējusi aptaujā. Pēdējais izskanēja Strēlnieces fragments, un pēc brīža Re:Public varēja kāpt uz skatuves pēc godam pelnītās balvas.
	Pims nedēļas Latvijas mūzikas topa aptaujā Re:Public palika otrie, zaudējot tikai Bi-2 un Prāta vētras kopdarbam Skoļzkije uļici (tā nevarēja piedalīties Muzikālajā bankā, jo šajā aptaujā par uzvaru cīnās tikai Latvijā tapušas dziesmas), bet šoreiz guva gandarījumu par pirmo vietu.
	Re:Public (tas nozīmē regarding to public jeb tulkojumā – attiecināms uz sabiedrību) dibināta tikai pirms divarpus gadiem ar astīti, taču jau guvusi vērā ņemamus panākumus uz latvju lielās skatuves. "Ja ņem vērā to, ka tas ir Latvijas Radio, kura auditorija neaprobežojas tikai ar Rīgu, tas ir ļoti nozīmīgs panākums," uzskata grupas menedžeris Aldis Hofmanis. "Tātad Re:Public zina ne tikai Valmierā un Rīgā, bet arī Alūksnē, Jēkabpilī, Balvos, Kuldīgā un citur. Jebkurš panākums ir solis uz priekšu. Mēs neapstāsimies!"
	Šīs grupas dibinātāji ir vokālists Jānis Rībens un taustiņnieks Ray Rayberg jeb Raimonds Kupruks. Vēl tās sastāvā ietilpst Mr. Saint (ģitāra), Ivars Ozols (bass), Čakis (bungas) un Dināra Rudāne (fona vokāls). 
	Par Muzikālās bankas rezultātiem noskumuši nebija arī pārējie laureāti vai arī tuvu goda pjedestālam stāvošie.
	Savā vārdadienā ar klausītāju piešķirto ceturto vietu sveiktais Fēlikss Ķiģelis teica, ka ar to ir pilnībā apmierināts. Pērn liepājnieks bija trešais. "Kas to zina, varbūt nākamgad uzvarēšu tieši es?" teica Fēlikss. Viņš piebilda, ka šoreiz uzvarēt bija pelnījusi Tumsa, "kas tik ilgi bija nepelnīti aizmirsta".
	Lai cik tas būtu dīvaini, bet trešā vieta un divas speciālbavas tiešām ir gandrīz pirmā Tumsai izteiktā atzinība. Līdz ar to uz skatuves atraktīvā un dzīvē dabiskā Mārtiņa Freimaņa teksts par to, ka Tumsa šādu atzinību nav gaidījusi, jo "parasti mēs sēžam malā un skatāmies, kā to [iet pēc balvām] dara citi", jāuztver kā patiesība. Basists Jānis Daugalis atminējās, ka Tumsa kaut kad neatminamos laikos vēl saņēmusi LNT Mūzikas video balvu. "Prieks, vecīt, ir neviltots!" vēl vakar atzina Jānis.
	Pārsteigts par iegūto piekto vietu un Neatkarīgās lasītāju simpātiju balvu bija arī Lauris Reiniks. Pērn viņš sev sarakstījis tikai vienu dziesmu, un tā pati, kā redzams, klausītājiem gājusi pie sirds. Darbīgāks Laurim solās būt 2005. gads. Aprīlī nāks klajā jaunais albums, kas tiek rakstīts latviešu un angļu valodā. 
	Lielākās skatītāju ovācijas, kā ierasts, koncertā izpelnījās Cosmos. Tās runasvīrs Kristaps Šoriņš neslēpa, ka puišiem augstā otrā vieta bijusi pārsteigums. "Šī dziesma faktiski sevi ir iztērējusi, bet šī aptauja bija atskats uz pagājušo gadu, tāpēc arī saprotams. Taču tā laikam bija Fledermauša gulbja dziesma," nosmēja Kristaps.
	Jādomā, ka uz Ventspils Olimpiskā centra halles skatuves redzētais patika gan TV skatītājiem, gan zālē sēdošajiem. Pēdējie gan bilda, ka netradicionāli iekārtotā skatuve vienā zāles pusē ļāvusi skatītājiem vakara vadītājus un arī mūziķus lielākoties vērot tikai no mugurpuses. 
	Diemžēl piepildījās arī sliktākās prognozes par Kaktusa vadīšanas stilu – viņš tikai ar milzu piespiešanos bija izturams līdz šova beigām, bet Baiba Palkavniece ar Normundu Rutuli pie vārda tika nepiedodami reti. Iespējams, arī četru stundu dziesmu maratons bija maķenīt par garu. Labi, ka otrajā daļā to krietni atdzīvināja Sum 41 atgādinošā grupa Malajusted no Nīderlandes. 
	Taču kopumā Muzikālās bankas izpildproducenta Aigara Dinsberga pirms tam izteiktās bažas par iespējamo izgāšanos izrādījušās nepamatotas. Drīzāk jau tas bija pasākums, kas vērtējams kā uz urrā! noticis. 
	Muzikālās bankas 2004 rezultāti (balsu skaits)
	1. Strēlniece Re:Public 10 605 
	2. Sikspārņa Fledermauša šūpuļdziesma Cosmos 10 307 
	3. Kad Ēģiptē sniegs Tumsa 8679 
	4. Bezmiegs Fēlikss Ķiģelis 8316 
	5. Es tev apmulsis Lauris Reiniks 8217 
	6. Ja es būtu vējš Dons 8209 
	7. Vēlreiz Elīna Fūrmane 8103 
	8. Stils nevainīgs Detlef 8075 
	9. Viņi lūdz Elīna Krastiņa 8055 
	10. Tikai Marija Naumova 6612 
	11. Div" upītes Autobuss debesīs 6058 
	12. Jātnieka dziesma Paula Ķiete, Līga Priede, Ginta Mahte 5305 
	13. 1001 nakts pasakas Tranzīts 4826 
	14. Eņģeļu čuksti Iedomu spārni 4578 
	15. Savādāk Ozols & Daylight 4393
Ventspils simpātija Cosmos
Neatkarīgās lasītāju simpātija Lauris Reiniks
Unibankas simpātija Tumsa
Žurnāla Top Of The Pops balvas Lauris Reiniks un Dons & Lily
Kontaktu centra 118 simpātija Tumsa
Manas mēbeles simpātija Elīna Fūrmane
Latvijas Radio 2 debitantu balva Paula Ķiete, Līga Priede, Ginta Mahte
TV skatītāju balva Cosmos
Skatītāju zāles simpātija Re:Public

GrāmatasArno Jundze,  NRA  01/17/05     
	Lielā Latvijas enciklopēdija. Zvaigzne ABC, 2005. 
Apzinoties, ka ieslodzīt vienos vākos visu Latviju neizdosies, enciklopēdijas veidotāji izvēlējušies visai racionālu informācijas sakārtojuma veidu. Izdevums sadalīts trijās iedaļās: Daba, Tauta, Valsts, mēģinot lappušu atvēlētajā apjomā sniegt maksimāli daudz informācijas. Jāpiebilst, ka līdzās informējošai funkcijai enciklopēdijā ne mazāk svarīga ir izglītojošā – vienkāršā valodā sarakstīta, bagātīgi ilustrēta Lielā Latvijas enciklopēdija noderēs gan skolas bibliotēkai, gan skolēna grāmatu plauktam.
	Albērs Kamī Pirmais cilvēks. Tulkojusi Skaidrīte Jaunarāja. Jāņa Rozes apgāds, 2004
Pērnā gada nogalē izdotajai grāmatai vērts pievērst īpašu uzmanību divu iemeslu dēļ. Pirmais – tās autors, izcilais domātājs, XX gadsimta pasaules literatūras klasiķis Albērs Kamī darbu pie romāna nepabeidza, jo gāja bojā autokatastrofā, bet izdevniecības Gallimard redaktori veica īstu varoņdarbu, atšifrējot blīvos un gandrīz nesalasāmos A. Kamī rokrakstus. Otrs un ne mazāk būtisks iemesls – latviešu teksts tapis, pateicoties pērn mūžībā aizgājušajai izcilajai franču valodas pazinējai – tulkotājai, Francijas Goda Leģiona ordeņa īpašniecei Skaidrītei Jaunarājai.
	Guntis Pilsums Rasols jebkurai dienai jeb Vakardiena – aizvakardienas rītdiena. Jāņa Rozes apgāds, 2004
Reta bezdelīga aizaugušajā latviešu nacionālā humora dārziņā. Senāk citēja Jāni Ziemeļnieku, brāļus Laiviniekus, Valdi Artavu un Andreju Skaili. Vai citēs Gunti Pilsumu, rādīs laiks, bet grāmatiņā patiesi valda pamatīgs rasols – no multfilmām un pasakām līdz aforismiem un horoskopiem. Bet pāri visam liela nopietnība, kas izriet no G. Pilsuma novēlējuma: "Esiet punktuāli. Vai vismaz komataini." 
	Mihails Briedis Jumalas atriebība. Tulkojis Leonīds Kotovičs. Zvaigzne ABC, 2005
Romāns pārstāv gana aizraujošo un pasaulē populāro viduslaiku detektīvžanru, turklāt vēstī par notikumiem XIII gadsimta Livonijā. Tā autors ir kādas Maskavas grāmatu izdevniecības galvenais redaktors. Mihaila Brieža latviskās saknes rosinājušas viņa aizrautību ar Latvijas vēsturi. Par šo tēmu viņš krievu valodā publicējis vairākus vēsturiskus aprakstus un grāmatu, kas veltīta Zobenbrāļu ordenim.
	Sigitas Geda Sokrāts runā ar vēju. Atdzejojis Knuts Skujenieks. Tapals, 2004
Atbilstoši Baltijas asamblejas balvas nolikumam latviešu, lietuviešu un igauņu valodā izdodami visu to autoru darbi, par kuriem viņiem piešķirta prestižā Baltijas asamblejas balva. Vēsture tomēr rāda, ka nolikuma prasību īstenot nav tik viegli, jo bieži vien par laureātu tikuši izsludināti liriķi, kuru darbu atdzeja ir visai ilglaicīgs, grūts, ja ne pat neiespējams, uzdevums. Sigitas Gedas dzejas cieto riekstu latviešu mēlē izdevies pārkost Knutam Skujeniekam.
	IzstādesLīvija Dūmiņa,  NRA  01/17/05- Dekoratīvi lietišķās mākslas muzejā skatāma izstāde Igauņu tekstilmākslinieki Rīgā 2005. Tā veidota kā retrospektīvs piecu gadu radošā darba atspoguļojums un ir plašākā Igaunijas tekstilmākslas skate Rīgā – tajā piedalās 47 autori. Pirms diviem gadiem Rīgā bija apskatāma Latvijas un Igaunijas šķiedras mākslas izstāde Fibro, kas guva lielu apmeklētāju atsaucību. Izstādes ekspozīcija pierāda, ka pašreiz igauņu tekstilmākslā notiek iepriekšējās pieredzes attīstība tradicionālajā gobelēna tehnikā, kā arī vispārēja tekstilmākslas sevis apliecināšana šķiedras mākslas dizainā, meklējot jaunu formu un materiālu risinājumus. 
- Latvijas Nacionālās bibliotēkas izstāžu zālē iespējams aplūkot izstādi Atpūta ar "Atpūtu": žurnālam – 80. Pirmais savdabīgās laika enciklopēdijas – populārā žurnāla Atpūta – numurs iznāca 1924. gada 8. novembrī, un izstāde veidota kā žurnāla stila retrospekcija, izmantoti materiāli no LNB Reto grāmatu un rokrakstu nodaļas krājumiem. Savulaik lētākais un apjomīgākais nedēļas izdevums operatīvi reaģēja uz notikumiem, bija bagāts fotoattēliem, sniedzot fotoreportāžas par dienas jaunumiem. Sākumā žurnāls bija melnbalts, taču vēlāk jau krāsains. Lielu popularitāti guva žurnālā publicētie komiksi ar humoristiska teksta četrrindēm.
- Valsts mākslas muzeja Mazajā zālē apskatāma izstāde Revolūcijas smiekli un asaras, kas rīkota, lai pieminētu 1905. gada revolūcijas simtgadi. Mākslinieki gan attēlo revolūciju tuvplānā, gan Latvijas pirmās brīvvalsts laikā tapušajos darbos uz notikušo raugās caur vēstures prizmu. 
- Klasiskās mākslas galerijā Antonija ceturtdien tiks atklāta Aleksandra Zviedra gleznu izstāde Aleksandram Zviedrim – 100. A. Zviedris no 1928. gada studējis glezniecību pie D. Gailīša, divus gadus gājis Latvijas Mākslas akadēmijas zīmēšanas kursos pie K. Brencēna un 30. gadu beigās mācījies J. R. Tillberga studijā. Mākslinieks zināms kā marīnists, jūras daudzveidības skarbā skaistuma un stihijas atklājējs audeklos. Sarīkotas vairāk nekā 50 viņa personālizstādes. Šajā izstādē apskatāmas vairāk nekā 20 gleznas, kas tapušas XX gadsimta 50.–80. gados. Par A. Zviedri teikts, ka viņa dzīve ir simboliska trīsvienība – ota, enkurs un vijole, jo viņš bijis aizrautīgs burātājs un arī darinājis vijoles.

Gan Venēcija, gan Sudmaliņas 
Anda Kļaviņa,  Diena  01/17/05     VKKF sadalījis finansējumu valstiski nozīmīgiem kultūras pasākumiem.
	Valsts kultūrkapitāla fonds uz pusi palielinājis summu, kas tiek sadalīta mērķprogrammā Valstiski nozīmīgi pasākumi, tādējādi 39 atbalstīto projektu realizācijai kopumā piešķirti 670 764 lati. VKKF direktors Edgars Vērpe Dienai paskaidro, ka summas palielināšana ir normāla situācija, "ja gribam, lai nozīmīgie kultūras pasākumi notiek". Lielākais piešķīrums ir VI starptautiskajam tautas deju festivālam Sudmaliņas. Latvijas ekspozīcijas realizācija Venēcijas biennāles 51.starptautiskajā mākslas izstādē atbalstīta ar 83 641 latu. Ar 60 tūkstošiem latu atbalstīts starptautiskais Jaunā teātra festivāls Homo novus 2005. Kā valstiski nozīmīga vērtēta Latvijas dalība pasaules grāmatu tirgos — 40 tūkstoši latu. Latviešu simfoniskās mūzikas gads — 2005 saņēmis 45 tūkstošu latu. 
	Uz nozīmīgu kultūras pasākumu statusu šogad pretendēja 78 projekti par finansējumu 
	1 437 84751 lati. Tik daudz pieteikumu šim mērķprogrammas konkursam ir ierasta parādība,
	Šogad VKKF strādā ar 10% vairāk līdzekļu. Lai arī E.Vērpe saka paldies valdībai par šo pielikumu, tomēr atgādina, ka pie 7,5 procentu inflācijas reālais pieaugums ir tikai 2,5%. "Neesam neko zaudējuši, bet arī attīstība nenotiek. Nevaram atvērt nevienu jaunu programmu," 2005.gada darba noskaņu rezumē Vērpe.
	Piešķīrumi pa nozarēm, Ls
	Projekta nosaukums; projekta pieteicējs; finansējums
	Teātra mākslas nozare
		Starptautiskais Jaunā teātra festivāls Homo novus 2005 Latvijas Jaunā teātra institūts 60 000
		Spēlmaņu nakts 2004/2005 dekāde ar ārzemju ekspertu piedalīšanos un noslēguma ceremonija Latvijas Teātra darbinieku savienība 7000
		Baltijas mūsdienu drāmas festivāls SKATS 2005 Latvijas Teātra darbinieku savienība 20 000
		Starptautisks oriģināldramaturģijas festivāls SpēlesprieksTautas mākslas centrs, Valsts aģentūra 9000
		Rūdolfa Blaumaņa 3.teātra festivāls Valmieras drāmas teātris 7 000 
	Starpnozare 
		Starptautiska konference Informācija, revolūcija, reakcija: 1905.—2005. Latvijas Nacionālā bibliotēka 10 305 
		Izstāde Veltījums 1905.gada revolucionāro notikumu atcerei Latvijas Valsts vēstures arhīvs 5500
		Starptautiskā akcija Muzeju nakts Muzeju valsts pārvalde 6000 
		Baltijas muzeoloģijas skola — 2005 Muzeju valsts pārvalde 4950 
		4.Ziemeļvalstu un Baltijas valstu bibliotekāru forums Pētniecība un inovācija: Ziemeļvalstu un Baltijas valstu bibliotēku attīstības stratēģija Latvijas bibliotekāru biedrība 6742 
	Tradicionālās kultūras nozare
		VI starptautiskais tautas deju Tautas mākslas centrs, 90 000
		festivāls Sudmaliņas Valsts aģentūra 
	Vizuālās mākslas nozare
		Latvijas ekspozīcijas realizācija Venēcijas biennāles 51.starptautiskajā mākslas izstādē Biedrība Biennāle — 2005 45 000 
		Latvijas ekspozīcijas realizēšana 51.Venēcijas mākslas biennālē Kultūras ministrija 38 641
		Valsts Mākslas muzeja simtgade Valsts Mākslas muzejs 30 000 
		Rozentāls. Skola. Nacionālā vērtība. J.Rozentāla Rīgas mākslas vidusskola 15 000
	Literatūras nozare
		Latvija starptautiskajos grāmatu Latvijas Literatūras centrs 40 000
	gadatirgos 
		Dzejas dienas 2005 Latvijas Rakstnieku savienība 9000
		Literārs pasākums Regīna Ezera — 75 Latvijas Rakstnieku savienība 7000
	Filmu mākslas nozare
		Nacionālais filmu festivāls Lielais Kristaps 2005 Latvijas Nacionālais kinematogrāfijas centrs 27 826
		Starptautiskais kinodokumentālistu simpozijs 2005 Eiropas dokumentālā kino simpoziji SIA 20 000
		18.starptautiskais kinoforums Arsenāls Starptautiskais Kino centrs 15 000
	Kultūras mantojuma nozare
		7.Baltijas valstu restauratoru konference Latvijas Restauratoru biedrība 18 000
		Eiropas kultūras mantojuma dienas Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija 8800
		Krišjānim Valdemāram — 180 Latvijas Valsts vēstures arhīvs 10 000
		Ceļojošas izstādes Jūgendstils attīstībā izstādīšana Rīgā Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija 10 000
	Mūzikas un dejas mākslas nozare
		Latviešu simfoniskās mūzikas gads — 2005 Biedrība Latvijas Mūzikas informācijas centrs 45 000
		Latvijas mūzikas reprezentācija mūzikas industrijas gadatirgū Biedrība Latvijas Mūzikas informācijas centrs 30 000
		MIDEM 2005 
		Jaunās mūzikas festivāls Arēna 2005 Jaunās mūzikas festivāls Arēna 20 000
		VIII Garīgās mūzikas festivāls Valsts SIA VAK Latvija 8000 
		13.starptautiskais Pianisma zvaigžņu festivāls Liepājas Simfoniskais orķestris 10 000
		XI starptautiskais Senās mūzikas festivāls Latvijas Koncertdirekcija 7000
		Festivāls Saksofonija Latvijas Koncertdirekcija 10 000 
		10.starptautiskais Baltijas baleta festivāls Litas Beires dejas mākslas centrs 7000
		13.starptautiskie Siguldas opermūzikas svētki Siguldas opermūzikas svētki 5000
		III starptautiskais koru diriģentu konkurss Rīga 2005 Latvijas Mūzikas akadēmija 3 000
		Jurjānu Andreja II starptautiskais konkurss Koka pūšamie instrumenti Brāļu Jurjānu fonds, ASF 5000
Kopā 670 764

Dabas stihijā ...

Latvija piedzīvojusi spēcīgāko vētru pēdējo 40 gadu laikā
LETA, Latvijas Avīze  01/10/05     Latvija piedzīvojusi spēcīgāko vētru pēdējo 40 gadu laikā, informēja vides 
ministrs Raimonds Vējonis (ZZS). Tik spēcīgu vētru Latvija pēdējo reizi piedzīvoja 1969. gadā, teic Anna Ņižņika, Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūras prognožu daļas vadītāja. 
	Ventspilī un Liepājā orkāna spēks pat pārsniedzis te pirms 36 gadiem novēroto vēja ātrumu – Ventspilī naktī uz svētdienu vēja brāzmas plosījās ar ātrumu 40 m/s, Liepājā – 36 m/s, Rīgas centrā Latvijas Universitātes meteoroloģisko novērojumu stacija un novērojumu punkts Rīgas ostā fiksēja 32 m/s stipru vēju (1969. gadā galvaspilsētai pāri brāzās 40 m/s stiprs orkāns). Spēcīgo vētru izraisīja dziļa, ļoti aktīva ciklona, kas no Atlantijas okeāna virzījās pāri Skandināvijai, dienvidu mala. Naktī uz svētdienu spēcīgais vējš pārsvarā  brāzās pāri Kurzemei un Vidzemes piekrastei, kur vēja ātrums sasniedza orkāna spēku – 35 – 40 m/s. Pārējā teritorijā vēja ātrums sasniedza 20 – 25 m/s. Dobelē, Rīgā un citviet novērots pērkona negaiss. 
	Spēcīgās vētras dēļ Baltijas jūrā viļņi pacēlās 6 – 8 metru augstumā, cēlās ūdens līmenis Baltijas jūras piekrastē un Rīgas līcī. Rīgā ū denslīmenis sasniedza 214 centimetrus, kas ir tuvu vēsturiskai rekordatzīmei, kas 1969. gadā novērota Daugavgrīvā, Andrejostā toreiz ūdenslīmenis sasniedza 299 centimetrus. Vakar  (svētdien, 9. janv.) pēcpusdienā Daugavā ūdenslīmenis turējās virs 200 centimetriem un ap pulksten 16 bija 216 – 218 centimetri. Anna Ņižņika prognozēja, ka šorīt ūdenslīmenis Daugavā vairs nepārsniegs kritisko atzīmi, kas rada applūšanas draudus, tomēr ilgstošās ciklonu darbības dēļ Rīgas līcī ir sapūstas milzīgas ūdens masas un, tā kā arī turpmākajās dienās pūtīs sp ēcīgs vējš, ūdens līmenis atkal varētu celties. 
	Šorīt no rīta (10. janv) vējš pierims līdz 6 – 11 m/s, tomēr jau pēcpusdienā no jauna Kurzemes un Vidzemes piekrastē tas sasniegs vētras spēku līdz 20 – 24 m/s. 
	Laikziņi stipru vēju sola arī nākamajās dienās, vējains laiks varētu turpināties līdz pat 20. janvārim, tomēr svētdien pārciestais orkāns neatkārtosies.
	Kā norādīja Vējonis, no hidrometeoroloģiskā viedokļa ārkārtas situācija jau ir beigusies. 

Izsludina enerģētikas krīzi
LETA  01/10/05     Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) vakar (svētdien, 9. janvārī) ārkārtas sēdē valdību aicināja lemt par nepieciešamību valstī izsludināt enerģētikas krīzi. Premjers vakar sacīja, ka tas nozīmē enerģijas jaudu nodrošināšanu stratēģiski svarīgākajiem objektiem, kā arī īpašus pasākumus, lai atjaunotu elektroenerģijas padevi. 
	Atbildīgais par visiem darbiem enerģētikas krīzes laikā būs ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš ("JL"). Kalvītis uzskata, ka vētra Latvijā ir nodarījusi tā dus postījumus kā nekad iepriekš, īpaši traucēti sakari un elektrības padeve, kas varētu apdraudēt valsts drošību. Īpaši smagi skarti ir Kurzemes, Ziemeļvidzemes un Sēlijas reģioni. Premjers jau parakstījis daudz rezolūciju ministriem, uzdodot rīkoties krīzes situācijā. Premjers informēja, ka glābšanas dienesta tālrunim 112 ierīkotas trīs papildu līnijas, lai iedzīvotāji varētu operatīvi ziņot par vētras postījumiem. Mobilo telefonu sakari visvairāk traucēti Kurzemē, savukārt fiksētos sakarus "Lattelekom" sola nodrošināt. Patlaban fiksētie sakari traucēti 2500 abonentiem. Problēmas esot arī Cēsu slimnīcā sakarā ar elektroapgādes traucējumiem, tomēr "Latvenergo" speciālisti jau strādājot, lai situāciju uzlabotu. Ministru prezidents uzsvēra, ka iedzīvotājiem pats galvenais ir saglabāt mieru un palīdzēt līdzcilvēkiem. Tāpat premjers aicināja iedzīvotājus nebūt ziņkārīgiem un labāk uzturēties savās mājās. Izglītības un zinātnes ministrei Inai Druvietei ("JL") esot ieteikts krīzes skartajos reģionos noteikt, ka skolēni var nedoties uz skolu.
	Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) deva uzdevumus vairākiem ministriem vētras nodarīto postījumu apzināšanai, informēja Ministru kabineta preses sekretārs Aivis Freidenfelds. Iekšlietu ministram Ērikam Jēkabsonam (LPP) uzdots steidzami sagatavot ziņojumu par situāciju valstī, satiksmes ministram Ainaram Šleseram (LPP) – par situāciju uz autoceļiem. Zemkopības ministrs Mārtiņš Roze apzinās situāciju lopkopībā, pārtikas uzņēmumos, kā arī ūdens apgādē. Ministram jāizvērtē draudi dzeramā ūdens piesārņojumam. Tuvākajā laikā uzdevumi tiks doti arī veselības, aizsardzības, vides un izglītības un zinātnes ministriem.
	Šodien (pirmdien, 10. janv.) Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) uzdeva aizsardzības ministram Einaram Repšem ("JL") iesaistīt bruņotos spēkus vētras postījumu novēršanā . Kā informēja Ministru kabineta preses sekretārs Aivis Freidenfelds, Kalvītis uzdeva Repšem civilmilitārās sadarbības ietvaros sniegt palīdzību ar cilvēkresursiem un tehniku krīžu reģionos, evakuējot cilvēkus no plūdu apdraudētajiem reģioniem un atbrīvojot ceļu no nolauztiem kokiem. Tāpat bruņotie spēki iesaistīsies sabiedriskās kārtības nodrošināšanā. Repšem jāsniedz informācija Kalvītim, kādā laikā un apjomā ir iespējams sniegt šo palīdzību. Kā informēja Nacionālo bruņoto spēku (NBS) preses virsnieks Uldis Davidovs, bruņotie spēki jau kopš vakardienas iesaistījušies vētras postījumu likvidēšanā.

Vētra nodara desmitiem miljonu latu zaudējumus
DELFI  01/10/05     Vētra Latvijā radīja desmitiem miljonu latu lielus zaudējumu, galvaspilsētas zaudējumi tiek lēsti ap pusmiljonu latu, un bez elektroenerģijas joprojām ir 40% valsts teritorijas, “ Delfi” uzzināja “ Latvenergo” un Finanšu ministrijā.
	“Latvenergo” vēl neaprēķināja savus zaudējumus, 250 brigādes turpina apzināt situāciju un remontēt pārrautus vadus un lauztus elektrolīniju balstus. Bez elektrības joprojām ir Kurzerme – Talsi, Valdemārpils, Dundaga, Skrunda un citas vietas, portālam “Delfi” pavēstīja uzņēmumā. “Latvenergo” cer līdz pirmdienas vakaram atjaunot augstsprieguma līniju darbību, taču dažām mājsaimniecībām elektrību pieslēgs tikai līdz nedēļas beigām. Finanšu ministra padomnieks Modris Spurdzāns atzina, ka precīzu zaudējumu apjomu varēs aprēķināt nedēļas laikā, taču tie jau skaidrs, ka tie ir vairāki desmiti miljoni latu. 
	Rīgā vissmagāk cietusi Latgales priekšpilsēta, kur mājām Daugavas krastā norauti jumti. Pagaidām zaudējumi ir no 300 līdz 500 tūkstošiem latu, taču vēl nav apzināti plūdu radītie postījumi. 
	Elektroenerģijas traucējumu dēļ, lielākajā daļā Latvijas saimniecību nav iespējams izslaukt govis, jo nedarbojas slaukšanas ierīces. Tāpat vairākās Latvijas pilsētās ieskaitot Ventspili, nedarbojas veikali, līdz ar to cilvēki ir palikuši bez pārtikas un dzeramā ūdens, daudzviet arī bez apkures. 
	Nedarbojas arī degvielas uzpildes stacijas. 

Postījumi nodarīti 70% Latvijas lauku saimniecību
LETA  01/10/05     Stiprais vējš, kas pēdējo diennakti plosās Latvijā, lielus postījumus nodarījis aptuveni 70% lauku saimniecību visā Latvijā, liecina Pārtikas un veterinārā dienesta (PVD) apkopotā operatīvā informācija, kas joprojām turpina pienākt uz PVD operatīvo tālruni.
	Vētra sapostījusi 70% lauku saimniecību PVD Sabiedrisko attiecību daļas vadītāja Ilze Meistere aģentūru LETA informēja, ka cietušas neskaitāmas saimniecības Bauskā, Cēsīs, Gulbenē, Jelgavā, Jēkabpilī, Krāslavā, Kuldīgā, Rīgas rajonā, Saldū, Tukumā, Valkā, Valmierā un Ventspilī. Kūtīm norauti jumti, nav elektr ības. Applūduši "Rīgas Centrāltirgus" pagrabi. Nesen atzītajam Sanitārās robežinspekcijas kontroles punktam Rīgas ostā vējš norāvis jumtu, elektrības piegāde pārtraukta, tādēļ patlaban elektrību nodrošina vietējie ģeneratori. Ja ūdens līmenis Daugavā turpinās celties, kontroles punkts un arī Valsts veterinārmedicīnas diagnostikas centrs, kas atrodas Lejupes ielā, var applūst. 
	PVD ģenerāldirektors Vinets Veldre situāciju raksturo kā ārkārtēju, tādēļ inspektoriem visā Latvijā dots uzdevums apzināt visus vētras radītos postījumus saimniecībās un pārtikas apritē iesaistītajos objektos. 

Lauksaimniekiem vētra nodarījusi vismaz piecu miljonu latu zaudējumus
LETA  01/11/05     Pašreizējās aplēses liecina, ka postošā vētra Latvijas lauksaimniekiem varētu būtu nodarījusi vismaz piecu miljonu latu zaudējumus, Zemkopības ministrijas pakļautības un padotības iestāžu vadības sanāksmē sacīja Lauku atbalsta dienesta (LAD) direktore Irina Pilvere. 
	Šie ir lauksaimnieku pašu uzrādītie skaitļi, turklāt patlaban par vētras nodarītajiem zaudējumiem informējuši tikai paši aktīvākie zemnieki ‑ pārsimts saimniecību. 
	No lauksaimnieku uzrādītajiem zaudējumiem aptuveni trīs miljoni latu ir radušies saimniekiem Kurzemē. LAD direktore pieļauj, ka nozarē strādājošo kopējie zaudējumi būs daudz reizes lielāki. Lauksaimniecības datu centram šonakt bija uzdots apzināt lielās fermas, kurām vētras izraisītās elektroenerģijas apgādes pārtraukuma dēļ ir vajadzīga palīdzība. 
	Centrs apzināja tās saimniecības, kurās ir 50 un vairāk govis. Tas nepieciešams, lai lopkopības saimniecībām sniegtu daļēju palīdzību, jo saistībā ar vētras izraisītajiem elektroenerģijas padeves traucējumiem ir problēmas ar govju slaukšanu. Proti, nav iespējams lietot slaukšanas aparātus, un situācijas atrisināšanai saimniecībām vajadzīgi ģeneratori.

Visvairāk cietušas mazās ostas
Latvijas Avīze  01/11/05     Vislielākās problēmas vētra radījusi uz autoceļiem un mazajās ostās. Vēju sagāztie koki no ceļiem lielākoties novākti, bet daudzās vietās pagaidām nav zināmi to īpašnieki.
	Atbildīgie dienesti ir laikus mobilizējuši spēkus, par ko jāsaka paldies visiem situācijas glābšanas darbos iesaistītajiem speciālistiem un strādniekiem, preses konferencē atzina satiksmes ministrs Ainars Šlesers. Viņš pirmdien par vētras radīto postu pārliecinājās Limbažu un Cēsu rajonā. Pēc vair āku pašvaldību apskates viņš visas pašvaldības aicināja ziņot, kur ļoti nepieciešama papildu palīdzība. Vienlaikus viņš uzsvēra, ka mazāk nozīmīgas problēmas pašvaldībām un privātpersonām jācenšas risināt saviem spēkiem. 
	Daļēji kuģu satiksme pirmdien ostās atjaunota. Vilcieni svētdien ievērojami kavējās, bet pirmdienas rītā vairs tikai par dažām minūtēm. Tie vēlāk Rīgā pienāca no Gulbenes, Aizkraukles, Ķemeriem un Tukuma. Svētdien mašīnisti atsevišķos maršrutos vairākās vietās paši atbrīvojuši sliedes no kokiem, sacīja akciju sabiedrības "Latvijas dzelzceļš" valdes priekšsēdis Andris Zorgevics. 
	Tomēr atmaksājies iepriekšējos gados ieguldītais darbs, nozāģējot vairākumu sliedēm tuvumā esošo koku. 
	Starptautiskajā lidostā "Rīga" ievērojumu sarežģījumu nav bijis, vienīgi apkārtne krietni papostīta. Svētdien bija slēgta Kopenhāgenas lidosta, un lidojumi nenotika. Lidmašīna no Taškentas uz Rīgu vispirms nolaidās Sanktpēterburgā, bet pēc četrām stundām tomēr devās uz Rīgu. Lidostas darbiniekiem rūpes sagādājuši putnu bari, kuri, izbiedēti no jūras, meklēja patvērumu uz lidostas skrejceļiem, sacīja lidostas "Rīga" prezidents Dzintars Pomers. 
	Kāds Norvēģijas tankkuģis bojāts, tam lielajos viļņos sitoties pret piestātni Ventspils ostā, apliecināja Latvijas Jūras administrācijas valdes priekšsēdis Ansis Zeltiņš. Pasažieru prāmis "Baltic Kristina" nedēļas nogalē Rīgas ostu neatstāja, bet pirmdien devās ceļā. Daudzviet ostās applūdinātas piestātnes un to komunikācijas, ostu teritorijās peld koki. A. Zeltiņš svētdien personīgi pārliecinājies par situāciju no Kolkas līdz Rīgai, kur visa piekraste grimusi tumsā. Piemēram, ar Mērsraga ostu pirmdien sakaru vēl nebija. Rīgas līcī svētdien bija patvērumu meklējuši jo daudzi kuģi. Ostām lielākos sarežģījumus varētu radīt jūras sanesumi ostu kanālos, kas varētu apdraudēt kuģus ar lielāku iegrimi. Tādēļ visās ostās paredzēts veikt kanālu mērījumus. 
	Tā Salacgrīvā jūra noskalojusi lielu kāpu, kas ostu līdz šim veiksmīgi aizturē ja no vējiem, par vienu no lielākajiem postījumiem pašvaldībā teica domes priekšsēdis Dagnis Straubergs. Iespējams, smiltis grunts līmeni kanālā pacēlušas vismaz par metru, rēķināja Salacgrīvas ostas pārvaldnieks Ivo Īstenais. Tiltam pār Salacu norautas plātnes. 
	Tāpat Salacgrīvā ir nopostīta jahtu piestātne un vieta blakus ostai, kur cilvēki gājuši skatīties jūru. Svētdienas naktī tā strauji ieņēmusi krastu, un SIA "Baņķis" sargs netālu no jūras esošajā ēkā ūdeni pamanījis tikai tad, kad pats saviem spēkiem vairs nav spējis izkļūt. Viņu drošībā iznesuši Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta vīri. Uzņēmums nodarbojas ar zveju, un pirmdien vilka ārā blakus kanālā ieskalotos tīklus. Lielākoties tie bija bojāti. Tāpat Salacgrīvā applūdināti māju pagalmi. Limbažu rajona Liepupes pagastā gar jūru izskalots pašvaldības ceļš vairāk nekā divu kilometru garumā, sacīja Limbažu rajona padomes izpilddirektors Juris Žūriņš. Šis negadījums no ārpasaules atdalījis vairāk nekā desmit māju iemītniekus, kuri ar kājām gan var nokļūt, kur nepieciešams. Ainažos jūra applūdinājusi samērā nelielas teritorijas, bet vējš gāzis galvenokārt pašas varenākās priedes, pastāstī ja Ainažu domes priekšsēdis Ojārs Zvejnieks.

Latvija lūgs Es palīdzību orkāna nodarīto zaudējumu atlīdzināšanai
Diena  01/11/05    Sestdienas vētra Latvijas privātajam un valsts sektoram varētu nodarīt desmitiem miljonu latu lielus zaudējumus. Pašiem steidzamākajiem darbiem — elektrības, apkures un ūdens piegādes atjaunošanai — Finanšu ministrija (FM) varētu atvēlēt 2,9 miljonus latu no neparedzēto gadījumu fonda. Līdzekļus pārējo zaudējumu segšanai FM varētu lūgt no Eiropas Savienības solidaritātes fonda (ESSF), Dienai pavēstīja finanšu ministrs Oskars Spurdziņš. 
	Valdība, izvērtējot prioritātes dabas stihijas radīto seku novēršanā, finansiālo palīdzību vispirms varētu piešķirt arī sabiedrisko ēku norauto jumtu uzlikšanai, mācību iestāžu, slimnīcu un bērnudārzu sakārtošanai, pirmdien presei sac īja premjers Aigars Kalvītis(TP). Viņš arī norādīja, ka valdībai vajadzētu atrast tik daudz līdzekļu krīzes seku likvidēšanai, "cik būs nepieciešams".

Nopostītas vairāk nekā 30 baznīcas
Diena  01/11/05     Spēcīgā vētra svētdien nodarījusi postījumus vairāk nekā 20 luterāņu baznīcām, noraujot tām daļu jumta un sabojājot logus, stāstījusi Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas sabiedrisko attiecību pārstāve Santa Cileviča, ziņo BNS. 
	Matīšu baznīca vētrā zaudējusi 100 kvadrātmetru jumta seguma. Stipri cietuši arī Liepājas Sv.Annas, Durbes, Ludzas un Ārlavas dievnami. Bojājumi dakstiņu jumtā nopietni apdraud Valmieras Sv.Sīmaņa baznīcas ērģeles. Bojāto baznīcu sarakstu otrdien plānots iesniegt Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijā. Bojājumu novēršanai būs nepieciešami aptuveni 100 000 latu.

Būtiski izpostīts Jūrkalnes stāvkrasts
Diena  01/11/05     Vētra stipri izpostījusi Ventspils rajona Jūrkalnes stāvkrastu, vietām krastam noskalojot līdz pat piecus metrus platu joslu, ziņo BNS, atsaucoties uz Jūrkalnes pagasta padomes priekšsēdētāja Māra Dadža teikto. Viņš pastā stīja, ka postījumi nodarīti Jūrkalnes centra pludmalei, kur jūrā ienestas lielās kāpnes ar skatu laukumu, līdzīgi kā tas noticis vētrā pirms pieciem gadiem. Izpostīta arī Muižupītes pludmale un vairākas privātās telšu vietas, kurām arī bojātas no stāvkrasta uz jūru vedošās kāpnes. Jūrkalnē ir gleznaina jūras piekraste ar unikāliem stāvkrastiem, kuri sasniedz 20 metru augstumu.

Valdība steidzīgi nodibina krīzes vadības padomi
NRA  01/12/05     Valdība vakar 81. panta kārtībā grozīja Nacionālās drošības likumu un nodibināja Krīzes vadības padomi, galvenās lemšanas tiesības piešķirot premjeram. 
	Atbilstoši likumā izdarītajām izmaiņām – Krīzes vadības padome ceturtdien, kad pēc sinoptiķu solītā Latvijā atkal plosīsies vētra, būs pati galvenā institūcija valstī. 
	Tas darīts, lai novērstu neskaidrības ārkārtas situāciju apkarotāju subordinācijā un drošības jautājumus koncentrētu vienās rokās. Atbildība par rīcību krīzes situācijās arī līdz vakardienai bija sadalīta starp vairā kiem organizatoriskiem formējumiem, taču darbu koordinācija norit smagnēji. Iekšlietu ministrs Ēriks Jēkabsons atzīst, ka glābšanas darbi svētdien notika pārāk lēni. Šoreiz iztika bez upuriem, bet situācija varēja izvērsties citādi, ja, piemēram, cilvēkus operatīvi nāktos atbrīvot no sagrautām mājām. 

Kompensāciju no ES fonda varētu iegūt tikai par to, ko nevar apdrošināt
Diena  01/12/05     Latvijas iespēja saņemt kompensāciju no ES ātrās palīdzības fonda par miljoniem latu vērtajiem postījumiem, ko nedēļas nogalē nodarīja vētra, būs atkarīga no valdības spējām pārliecināt Eiropas Komisijas (EK) ierēdņus, ka postījumi atbilst palīdzības piešķiršanas kritērijiem. Dienai otrdien no EK neizdevās iegūt atbildi, vai Latvijai ir cerības kvalificēties palīdzībai no ES solidaritātes fonda (ESSF). 
	Palīdzību var iegūt tikai divos gadījumos — ja zaudējumi ir lielāki par trim miljardiem eiro vai atbilst 0,6% no iekšzemes kopprodukta, kas, pēc Zemkopības ministrijas aplēsēm, Latvijas gadījumā ir 38 miljoni latu. Taču izņēmuma gadījumos valsts var pretendēt uz palīdzību, ja var pierādīt, ka smagi skarts kāds reģions un tam būs ilgstošas sekas dzīves kvalitātē un tautsaimniecībā. 
	EK uzsver, ka palīdzība neattiecas uz privātpersonu zaudējumiem, bet gan tikai uz lietām, kas nav apdrošināmas un kuru labošanai tērēta valsts nauda, turklāt tikai dažiem mērķiem — nekavējošai pakalpojumu atjaunošanai enerģētikā, dzeramā ūdens piegādē un attīrīšanā, telekomunikācijās, transportā, veselī bā un izglītībā, aizsargātu kultūras pieminekļus, nodrošinātu glābšanas servisu darbību un katastrofas vietu tūlītēju sakopšanu.
	Pēc finanšu ministra Oskara Spurdziņa (TP) teiktā Dienai, 38 miljonu zaudējumu kritērijam Latvija varētu atbilst, pārējo atbilstību pēc premjera Aigara Kalvīša lūguma precizējot ES enerģētikas komisārs Latvijas pārstāvis Andris Piebalgs. Latvijas nodomos ir pēc palīdzības ESSF vērsties kopā ar Igauniju.

Vēja dēļ Kuldīgas apkārtnē radušies jauni elektroenerģijas padeves traucējumiLETA  01/13/05     Pagājušajā naktī piedzīvotā vēja dēļ aptuveni 350 līdz 400 VAS "Latvenergo" klientiem Kuldīgas apkārtnē no jauna radušies elektroenerģijas padeves traucējumi, informēja energokompānijas Korporatīvo komunikāciju departamenta Ārējo komunikāciju daļas vadītājs Andris Siksnis. 
	Viņš uzsver, ka augstsprieguma līnijas vējā netika bojātas. 
	"Latvenergo" nenoliedz iespēju, ka naktī vējš uz elektrolīnijām sagāzis iepriekšējās vētras laikā aizlauztos kokus. 
	Līdz ar to šorīt elektroenerģijas padeve joprojām nav atjaunota aptuveni 40 000 uzņēmuma klientu. No tiem lielākā daļa, aptuveni 16 000, ir Talsu, Valdemārpils un Dundagas apkārtnē - "Dienvidu elektrisko tīklu" rajonā. 
	Siksnis atzina, ka atkarībā no vēja stipruma šis skaitlis dienas laikā var gan samazināties, gan palielināties. 
	Bez sprieguma ir aptuveni 1600 transformatoru punkti no kopumā vētrā bojātajiem 12 919 vidējā sprieguma transformatoru punktiem. 
	Būtiska vēja pastiprināšanās var traucēt arī energoapgādes atjaunošanas darbus, jo stiprā vējā lielā augstumā nevar izmantot pacēlājus. Energokompānijas pārstāvis piebilda, ka parasti situācija tiek vērtēta uz vietas. 
	Patlaban tiek darīts viss, lai ātrāk atjaunotu elektrību, tādēļ "Latvenergo" speciālisti centīsies strādāt, kamēr tas būs iespējams. 
	Kā ziņots, pēc vētras, 9.janvāra rītā, kopumā elektroenerģijas nebija 390 000 energokompānijas klientu visā Latvijā. 
Visstiprākais vējš ceturtdienas vidū ir Ventspilī un LiepājāLETA  01/13/05      15 līdz 16 metrus sekundē stiprs vējš dienas vidū pūta Ventspilī un Liepājā, brāzmās vēja ātrums sasniedza 21 metru sekundē, aģentūru LETA informēja Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūrā. 
	Lai arī vēja ātrums pēdējo stundu laikā nedaudz palielinājies, pārējā Latvijas teritorijā dienas vidū bija mēreni stiprs vējš 5 līdz 9 metri sekundē, brāzmās vēja ātrums sasniedz 13 līdz 15 metrus sekundē. 
	Rīgā ap diviem vēja ātrums bija 7 metri sekundē, brāzmās sasniedzot ātrumu - 11 metri sekundē. 
	Sinoptiķi prognozē, ka pēcpusdienā vēja ātrums var pieaugt līdz 20 metriem sekundē, Ventspilī un Liepājā līdz 25 metriem sekundē. 
	Vakarpusē vējš pierims. Arī nakts būs diezgan vējaina. Vēja ātrums būs 9 līdz 14 metri sekundē, brāzmās tas pūtīs ar ātrumu 15 līdz 19 metri sekundē. Jūras piekrastē vēja ātrums, iespējams, sasniegs nedaudz vairāk par 20 metriem sekundē. 
	Sinoptiķi prognozē, ka tik stipras vēja brāzmas turpmākajās dienās nav gaidāmas. 
	Ūdens līmenis Andrejostā ir 88 centimetrus virs nulles atzīmes. Kā prognozē sinoptiķi, tuvāko stundu laikā ūdens līmenis paaugstināsies un pēcpusdienā sasniegs metra atzīmi. 
Vētras radītie postījumi mežiem sasnieguši 5,9 miljonus kubikmetru 
LETA  01/14/05    Spēcīgajā vētrā naktī uz svētdienu Latvijā cietuši vismaz 5,9 miljoni kubikmetru koksnes, liecina Valsts meža dienesta (VMD) pēdējā apkopotā informācija. Gadā Latvijā tiek izcirsti aptuveni 12 miljoni kubikmetru koksnes.
	Tā ir tikai provizoriskā statistika, kas atklājas pēc sākotnējās postījumu apzināšanas, iespējams, postījumu apjomi būs lielāki, aģentūru LETA informēja VMD Komunikāciju nodaļā.
	Latvijas mežiem lielākie postījumi nodarīti Kurzemē. Visvairāk vētra skārusi Kuldīgas rajonu, kur izgāzts un nolauzts vairāk nekā miljons kubikmetru koksnes. Mazliet mazāk par miljons kubikmetriem nopostīts Tukuma rajonā.
	Ne tik daudz kā Kurzemē vējš nodarījis postījumus arī citviet Latvijā. Ziemeļvidzemē visvairāk cietuši Cēsu un Valmieras rajoni, katrā no tiem nopostīti apmēram 250 000 kubikmetrus koksnes. Pārējos rajonos, pēc VMD rīcībā esošās informācijas, postījumu apjoms nepārsniedz 150 000 kubikmetru katrā.
	Dienests norāda, ka vētra ir skārusi gandrīz katru meža īpašumu. Postījumu intensitāte ir ļoti dažāda - no atsevišķiem izgāztiem kokiem līdz nopostītām lielām vienlaidus platībām.
	Visvairāk ir cietušas atklātas meža malas, atsevišķi augošu koku puduri, nogāzti, kailcirtēs atstāti koki, sēklas koki un ekoloģiskie koki, tāpat lieli postījumi ir arī lielajos mežu masīvos.
	Vētras postījumu apmērs mežos ir lielāks nekā pēdējā apzinātajā vētrā pirms 40 gadiem, kad tika nopostīti apmēram trīs miljoni kubikmetru koksnes, secinājuši speciālisti.
	VAS "Latvijas valsts meži" (LVM) Komunikāciju daļas vadītājs Tomass Kotovičs informēja, ka saskaņā ar provizoriskajām aplēsēm vienu dienu pēc stihijas valstij piederošajos mežos stiprās vētras postījumu - izgāzto un vēja lauzto koku apjoms sasniedz aptuveni 1,6 miljonus kubikmetru.
	Kā aģentūru LETA informēja Zemkopības ministrijas Meža politikas departamenta direktors Jānis Birģelis, precīzāki aprēķini par vētras nodarītajiem postījumiem valstij piederošajos mežos netiks veikti un LVM tiek operēts ar provizorisko rādītāju - 1,6 miljoni kubikmetru.
	"Postījumi ir lieli un pašreiz nav vērts veikt īpašus papildu aprēķinus, jo mēs jau tāpat uzzināsim postījumu apjomus pēc darbu veikšanas. Postījumi valsts mežos var izrādīties arī lielāki," norādīja Birģelis.
	Ministrijas pārstāvis informēja, ka valdībā ir iesniegts likumprojekts par ārkārtas stāvokli mežos, kas varētu tikt pieņemts jau nākamotrdien, 18.janvārī.
	Birģelis norādīja, ka likumdošanā turpmāk nāksies risināt daudzas problēmas, kuras vēl nemaz nav aktualizējušās. "Daudzu meža ceļu stāvoklis nav labs un intensīvi izvedot kokmateriālus, tie tiks papildus bojāti, pret ko noteikti iebildīs pašvaldības," sacīja Briģelis.
	Kā aģentūrai LETA iepriekš prognozēja Latvijas meža īpašnieku asociācijas priekšsēdētājs Ēriks Zaķis, būtiskāko iespaidu vētra atstās uz koksnes tirgu, kur papīrmalkai būs novērojams būtisks cenu kritums. Pēc eksperta domām, vētras postījumi pasliktinās arī mežu sanitāro situāciju, radot nopietnu krīzi, jo bojātie koki veicinās kaitēkļu izplatību mežos.
	Jau ziņots, ka zemkopības ministrs Mārtiņš Roze (ZZS), izvērtējot apkopotās ziņas par vētras lielajiem postījumiem mežā, nolēmis aicināt valdību pasludināt ārkārtas situāciju Latvijas mežsaimniecībā.
	Koksne un tās izstrādājumi Latvijas eksportā ieņem nozīmīgāko vietu. Pērn desmit mēnešos tie ieņēma 31,7% no Latvijas eksporta kopvērtības. 

Pašvaldības saņems pirmo palīdzību no valdības vētras seku likvidēšanai
LETA  01/14/05     Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP) sola, ka pašvaldības pirmo palīdzību no valdības vētras seku likvidēšanai saņems nākamnedēļ, aģentūru LETA informēja premjera padomnieks sabiedrisko attiecību jautājumos Arno Pjatkins.
	Pašvaldībām vētras nodarītos zaudējumus apkopo Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrija. Pirmdien, 17.janvārī, tie tiks izvērtēti Finanšu ministrijā, bet 18.janvārī šo jautājumu varētu izskatīt valdība, lemjot par budžetā ieplānoto līdzekļu neparedzētiem gadījumiem sadali. Kopumā šajā programmā ir pieejami vairāk nekā 2,5 miljoni latu.
	Kā piemēru valsts atbalstam Pjatkins min ostu attīrīšanu no vētras laikā sanestajām smiltīm. Pašvaldības saviem spēkiem varētu atjaunot sabiedriskās būves.
	Latvija arī vērtē iespējas vērsties Eiropas Komisijā, lai saņemtu palīdzību Eiropas Savienības Solidaritātes fondā. Pēc Pjatkina teiktā, lai saņemtu līdzekļus no šī fonda, zaudējumu apmēram jābūt ap 0,6% no iekšzemes kopprodukta, kas Latvijai būtu aptuveni 38 miljoni latu.
	Februārī paredzētajā Latvijas Ostu padomes sēdē premjers rosināšot lemt par risinājumiem, lai palīdzētu mazajām ostām novērst vētras radītos postījumus. Šādu lēmumu Kalvītis, kurš ir arī Ostu padomes priekšsēdētājs, pieņēmis šodien pēc iepazīšanās ar Rojas ostu.
	Kā stāstīja Pjatkins, vētra Rojas ostai nodarījusi būtiskus postījumus, pienesot ostas gultni ar smiltīm. Šādas problēmas esot arī citām mazajām ostām.

Helikopters sabojājas, Repše reģionus apseko ar auto
Agnese Margevica,  NRA  01/15/05     Viens no sešiem Latvijas armijas helikopteriem, 11. janvāra rītā apsekojot vētras postījumus Kurzemē, veicis piespiedu nosēšanos kādā pļavā iespējamu dzinēja bojājumu dēļ. Helikoptera iziešana no ierindas neesot iemesls tam, ka aizsardzības ministrs Einars Repše plānotā lidojuma dēļ vakar uz reģioniem devās ar auto.	Vēl vakar, ceturtajā dienā pēc notikušā, helikopters Mi 8 turpināja atrasties kādā Durbes novada pļavā, pāris kilometrus no Liepājas–Rīgas šosejas. Esot gaidīti mehāniķi no Lietuvas uzņēmuma Helisota, kas veic Nacionālo bruņoto spēku (NBS) lidaparātu tehnisko apkopi, tomēr atklājies, ka to, iespējams, var salabot ar pašas apkalpes spēkiem, negaidot palīdzību no lietuviešiem, informēja NBS Gaisa spēku preses sekretāre Aļona Ņikitina. 
1991. gadā ražotajam helikopteram tiekot veiktas regulāras apkopes un nekādu tehnisku sarežģījumu iepriekš neesot bijis.
	Lidaparāts pļavā veicis piespiedu nosēšanos otrdienas, 11. janvāra, rītā, kad apkalpe pamanījusi, ka "viena dzinēja apgriezienos rādītāji ir ārpus normas". Helikopters tobrīd veicis vētras nodarīto postījumu apsekošanu no gaisa, un tajā līdzās pieciem apkalpes locekļiem bijuši arī divi Latvenergo speciālisti, kā arī divi pārstāvji no Aizsardzības ministrijas – fotogrāfs un operators.
	AM apgalvo, ka lidaparāta iziešana no ierindas nav iemesls tam, ka aizsardzības ministrs E. Repše vakar uz Alūksni un Gulbeni izvērtēt vētras nodarīto bojājumu likvidēšanas gaitu devās ar auto, nevis helikopteru, kā bija plānots iepriekš. 
	AM Sabiedrisko attiecību departamenta direktores pienākumu izpildītāja Anda Baraškina skaidro, ka lēmums pieņemts racionālu apsvērumu un taupības dēļ. Proti, 11. janvārī izziņojot plānoto braucienu uz reģioniem, tam pievienoties aicināti operatīvo dienestu pārstāvji, kas tādējādi situāciju pēc vētras varētu novērtēt no gaisa. Tomēr speciālistiem šis lidojums, kas ietver arī viesošanos pašvaldībās, šķitis pārāk garš laikā, kad tik daudz darāmā, tādēļ iznācis, ka helikoptera vienīgais pasažieris būtu E. Repše. "Nebūtu racionāli ne no resursu, ne tēriņu viedokļa," skaidro A. Baraškina. Viņa sakās nezinām, vai lēmumu nelidot, bet braukt ar auto pieņēmis pats E. Repše, tomēr, tā kā lēmums nācis no ministra biroja, "viņš nevarēja nezināt par apsvērumiem, kas lika to pieņemt".
	A. Ņikitina informē, ka Gaisa spēku rīcībā ir kopumā septiņi helikopteri – trīs Mi-2, kā arī četri Mi-8, kas piemēroti glābšanas un meklēšanas operāciju veikšanai. Mi-8 ražoti Krievijas uzņēmumā Ulan-Ude avio remonta rūpnīca. Divi ražoti laika posmā no 1990. līdz 1991. gadam, bet vēl divi – no 2001. līdz 2002. gadam. No ierindas izgājušajam helikopteram, kas ražots 1991. gadā, jau veikts kapitālais remonts, tas iegādāts par 1 122 000 latiem, liecina LETA arhīvā atrodamā informācija.

 No valsts rezervēm varēs segt sestdaļu vētras nodarīto zaudējumu 
Irina Jesina, Diena  01/15/05     Vairāk nekā 12 miljoni latu — šādu postījumu Latvijai ir nodarījis aizgājušo brīvdienu orkāns. Finanšu ministrija (FM) sola segt tikai sesto daļu šīs summas, bet vēl vairās teikt, vai Latvija pretendēs uz palīdzību no Eiropas Savienības Solidaritātes fonda (ESSF), jo aprēķini nav galīgi. Lai saņemtu ESSF atbalstu, valsts sektora zaudējumiem būtu jāsasniedz 38 miljoni latu. 
	Divi miljoni latu no budžeta līdzekļiem neparedzētiem gadījumiem tiks atvēlēti pirmām kārtām skolām un slimnīcām. Daļu zaudējumu pašvaldības segs no saviem līdzekļiem, bet trūkstošo naudu no valsts ieņēmumiem varētu atrast gada vidū, grozot valsts budžeta likumu, Dienai teica finanšu ministra Oskara Spurdziņa (TP) preses sekretārs Modris Sprudzāns. 
	Lai gan a/s Latvenergo Dienai paziņoja, ka bojātos elektrotīklus cer atjaunot saviem spēkiem, FM nākamnedēļ tomēr gaidot arī zaudējumu aplēses no šī valsts uzņēmuma, lai iegūtu visu postījumu galīgo finansiālo ainu. Tad arī varētu kļūt skaidrs, vai Latvijas zaudējumi atbilst ESSF 38 miljonu latu kritērijam.
	Pirmdien O.Spurdziņš tiksies ar pašvaldību lietu ministru Māri Kučinski (TP), lai spriestu par valsts iespējām segt pašvaldību zaudējumus, bet otrdien valdība jau varētu vienoties par konkrētiem naudas piešķīrumiem un nākamnedēļ līdzekļi varētu sasniegt pirmos adresātus, apgalvo M. Sprudzāns. M. Kučinskis sola finanšu ministram lūgt valsts atbalstu arī bojātā pašvaldību dzīvojamā fonda atjaunošanai, tam Latvijā kopējais nodarītais kaitējums, pēc RAPLM datiem, ir 1,5 miljons latu. 
	Savukārt Zemkopības ministrija tiem privātā sektora lauksaimniekiem, kuru saimniecības nebija apdrošinātas, sola kompensācijas no nacionālo subsīdiju fonda. Eiropas komisārs Andris Piebalgs Dienai jau teica, ka vētras seku likvidācijai uzņēmēji varēs pretendēt arī uz ES struktūrfondu palīdzību.
	Vētras nodarītie zaudējumi 
	5 vissmagāk cietušās pašvaldības
		Liepāja — 1,6 miljoni latu
		Rīga — 1,05 miljoni latu
		Cēsu rajons — 536 tūkstoši latu
		Jūrmala — 358 tūkstoši latu
		Talsu rajons — 331 tūkstotis latu
	Vismazāk cietusī pašvaldība
		Rēzekne — 8533 lati
	Kopā pašvaldībās: 6,4 miljoni latu
	Lielākās Latvijas ostas
		Rīgas osta — 3,4 miljoni latu
		Ventspils osta — 1,65 miljoni latu
		Liepājas osta — 1,2 miljoni latu
		Kopā: 6,25 miljoni latu
	Latvijas ostu asociācija
Kopā valsts un pašvaldību sektorā, neskaitot Latvenergo un Latvijas valsts mežu zaudējumus: 12,65 miljoni latu
	Lauksaimniecība
		Lopkopībā — 1,13 miljoni latu
		Putnkopībā — 206 477 latu
		Cūkkopībā — 57 160 lati
		Kažokzvēri, briežu dārzi — 288 307 lati Mežsaimniecība — cietuši vismaz 5,9 miljoni kubikmetru koksnes
	Kopā: ap 5 miljoniem latu
Lauku atbalsta dienests

Vētras radītie postījumi mežiem jau sasnieguši 7,3 miljonus kubikmetru 
LETA  01/17/05     Spēcīgajā vētrā Latvijā cietuši vismaz 7,3 miljoni kubikmetru koksnes, liecina Valsts meža dienesta (VMD) pēdējā apkopotā informācija, kas šodien sniegta zemkopības ministram Mārtiņam Rozem (ZZS).
	Turklāt VMD speciālisti joprojām norāda, ka tā ir tikai provizoriskā statistika, kas atklājas pēc sākotnējās postījumu apzināšanas.
	Kā ziņots, gadā Latvijā tiek izcirsti aptuveni 12 miljoni kubikmetru koksnes.
	Latvijas mežiem lielākie postījumi nodarīti Kurzemē. Visvairāk vētra skārusi Kuldīgas rajonu, kur izgāzts un nolauzts 1,3 miljoni kubikmetru koksnes. Mazliet mazāk par miljons kubikmetriem nopostīts Tukuma rajonā.
	Vētrā cietuši arī apmēram 3000 hektāri aizsargājamo teritoriju mežu, lielākie postījumi atklāti Gaujas nacionālajā parkā.
	VMD norāda, ka vētra ir skārusi gandrīz katru meža īpašumu. Postījumu intensitāte ir ļoti dažāda - no atsevišķiem izgāztiem kokiem līdz nopostītām lielām vienlaidus platībām.
	Visvairāk ir cietušas atklātas meža malas, atsevišķi augošu koku puduri, nogāzti, kailcirtēs atstāti koki, sēklas koki un ekoloģiskie koki, tāpat lieli postījumi ir arī lielajos mežu masīvos.
	Vētras postījumu apmērs mežos ir krietni lielāks nekā pēdējā apzinātajā vētrā pirms 40 gadiem, kad tika nopostīti apmēram trīs miljoni kubikmetru koksnes.
	VAS "Latvijas valsts meži" prezidents Roberts Strīpnieks ministru informēja, ka valstij piederošajos mežos stiprās vētras postījumu - izgāzto un vēja lauzto koku apjoms pēdējām aplēsēm sasniedzis jau 1,7 miljonus kubikmetru.
	Kā norāda LVM vadītājs, jau tagad daudzviet sāk pietrūkt mežistrādes jaudas, kas turpmāk var izvērsties par vienu no aktuālākajām problēmām.
	Kā aģentūrai LETA iepriekš prognozēja Latvijas meža īpašnieku asociācijas priekšsēdētājs Ēriks Zaķis, būtiskāko iespaidu vētra atstās uz koksnes tirgu, kur papīrmalkai būs novērojams būtisks cenu kritums. Pēc eksperta domām, vētras postījumi pasliktinās arī mežu sanitāro situāciju, radot nopietnu krīzi, jo bojātie koki veicinās kaitēkļu izplatību mežos.
	Jau ziņots, ka Roze nolēmis aicināt valdību pasludināt ārkārtas situāciju Latvijas mežsaimniecībā un lūgt Saeimu piešķirt Ministru kabinetam pilnvaras pieņemt vairākus būtiskus lēmumus, kas sekmētu operatīvu meža postījumu likvidāciju.
	Zemkopības ministrija (ZM) jau izstrādājusi noteikumu grozījumus, kas dos iesēju pieteikties ES struktūrfondu finansējumam vētrā cietušo meža platību atjaunošanai.
	Izmaiņas paredz, ka pretendēt uz 100% ES un valsts finansējumu mežu atjaunošanai varēs visi mežu īpašnieki, kuru īpašumi tika izpostīti vētras laikā. Visas izmaksas tiks segtas tikai pēc projekta realizācijas.

Citā ziņā...

Piemin varonīgos latviešu strēlniekus
NRA  01/07/05    Brāļu kapos Rīgā vakar (ceturtdien, 6. janv.) notika latviešu strēlnieku piemiņas dienai veltīts pasākums, kurā aptuveni 200 Nacionālo bruņoto spēku (NBS) karavīru un Nacionālās aizsardzības akadēmijas kadetu devās svinīgā gājienā, godinot latvieš u strēlniekus un pieminot Ziemassvētku kaujas. 
	Kā Neatkarīgo informēja Aizsardzības ministrijas preses nodaļā, pasākumā piedalījās aizsardzības ministrs Einars Repše, NBS komandieris viceadmirālis Gaidis Andrejs Zeibots, NBS veidu pārstāvji un Rīgas garnizona karavīri, kā arī NBS virskapelāns Atis Vaickauskis. Pirmo reizi latviešu strēlnieku piemiņas pasākums Rīgas Brāļu kapos notika 1989. gada 6. janvārī. Jau desmito gadu atceres pasākumos piedalās arī NBS karavīri.
	Ziemassvētku kaujas, kad latviešu strēlnieku pulki centās atbrīvot Jelgavu un visu Kurzemi no vācu iebrucējiem, notika 1916. gada 23. decembrī (pēc tagadējā laika skaitīšanas stila – 1917. gada 5. janvārī). Kaujās gāja bojā 28 virsnieki, 90 tika ievainoti un pieci pazuda bez vēsts. No kareivju vidus krita 903, ievainoti tika 3194, bet 853 kareivji pazuda bez vēsts. Vēstis par drosmīgajiem latviešu karavīriem, kuri bez artilērijas atbalsta pārrāva ienaidnieka pozīcijas, tolaik aplidoja visu pasauli.

Piemin Ziemassvētku kaujas
Latvijas Avīze  01/10/05     Sestdien Vides aizsardzības klubs sadarbībā ar Latvijas jaunsardzi rīkoja tradicionālo latviešu strēlnieku piemiņas pasākumu, atceroties leģendārās Ziemassvētku kaujas.
	Oficiālā pasākuma daļa aizsākās strēlnieku brāļu kapos pie Tīreļiem. Pēc klusuma brīža, godinot kritušos cīnītājus, klātesošie vienojās kopīg ā "Dievs, svētī Latviju" dziedāšanā. Pēc piemiņas brīža un ziedu nolikšanas VAK pārstāvis un pasākuma vadītājs Aivars Jakovičs aicināja dalībniekus doties pārgājienā pa strēlnieku kauju takām un domās sekot mūsu varoņu iesāktajam ceļam arī dzīvē. Pārgājiens izvērtās smags un pārbaudījumiem bagāts. Fiziski spēcīgākajiem bija jāpalīdz mazajiem drosminiekiem. Īpašu cieņu pelnījuši arī gados vecie ļaudis, kas grūtos ceļos turējās kopā ar jaunajiem un stiprajiem kareivjiem. Ap simts patriotu kuplā kolonna apmeklēja nozīmīgās kauju un ierakumu vietas, šķērsoja purvus un grāvjus, kurus nereti pārvarēt bija iespējams, tikai izgatavojot laipas.
	Pasākuma organizators Aivars Jakovičs pastāstīja, ka šogad patriotiskā pasākuma virsvadību uzņēmies Vides aizsardzības klubs, jo "rūpes par vidi nav iedomājamas bez tēvzemes mīlestības un tēvzemes mīlestību nevar nošķirt no cieņas pret dabu". "Uzskatu, ka šāds pasākums var lieliski vienot patriotiski noskaņotos latviešus. Man bija prieks redzēt kopā gan VAK, gan apvienību "Visu Latvijai!", gan Kluba 415 un "Daugavas vanagu" pārstāvjus, gan jaunsargus," tā A. Jakovičs.
	Pasākumu atbalstīja Rīgas meža aģentūra, kas arī daudz darījusi, lai rekonstruētu strēlnieku ierakuma līniju pie Tīreļpurva. Ap pusčetriem pēcpusdienā Babītes pagasta Antiņu kapsētā notika aizlūgums un skanēja zalves, bet svinīgo solījumu deva jaunieši, kas papildinājuši jaunsargu rindas. Pievakarē Ložmetējkalnā dega ugunskuri un simtiem svecīšu. Bija pulcējušies vietējo pašvaldību pārstāvji, karavīri, jaunsargi, skauti, daudzu patriotisko organizāciju pārstāvji. Pasākuma dalībniekus ar savu klātbūtni pagodināja arī aizsardzības ministrs Einars Repše un Nacionālo bruņoto spēku komandieris Gaidis Andrejs Zeibots.
	Ziemassvētku kaujas, kad latviešu strēlnieku pulki centās atbrīvot Jelgavu un visu Kurzemi no vācu iebrucējiem, notika 1916. gada 23. decembrī (pēc tagadējā laika skaitīšanas stila – 1917. gada 5. janvārī), kā arī turpmākajās dienās. Lai arī šīs kaujas ir neliela epizode Pirmajā pasaules karā, taču tām bija lemts pārtapt leģendā un kļūt par nozīmīgu lappusi latviešu tautas neatkarības cīņu vēsturē.

Vāc vārdus un nevārdus
Diena  01/10/05     Valodnieku izsludinātā aptauja par 2004.gada vārda, nevārda un spārnotā teiciena meklēšanu guvusi ļoti lielu atsaucību. Sevišķi knaši tiek iesūtīti nevārdi un spārnotie teicieni. Saņemti jau pāri simtam ieteikumu. 
	Valodas speciālistu uzmanību guvuši vairāki priekšlikumi 2004.gada nevārdam: "māsterplāns", "inflācija", "visoptimālākais", "ļoti minimāls", "projekta iniciācija".
	2004.gada spārnotajam teicienam: "gulēju murkšķa miegā" un "lidojošie zārki" — I.Emsis, "esmu caurspīdīga kā sniegpārsliņa" — I.Ūdre, "strādāt arī ir darbs" — deputāts Šķesters.
	2004.gada vārdam: "cietnis" (cietā diska vietā), "burziņš" un "grūstiņš" (kā Imanta Ziedoņa ieteikums tusiņa vietā), "eira" (kā labāka forma par "eiro" ieteikta 2004.gada vārdam, taču daži to ieteikuši arī nevārdam).
	Ieteikumus 2004.gada vārdam, nevārdam un spārnotajam teicienam ar attiecīgu norādi iespējams iesūtīt vēl līdz 17.janvārim. Sūtītājam jānorāda, kur vārds vai teiciens pamanīts, kādā publikācijā un sakarībā tas minēts/dzirdēts. Ieteikumi jāsūta Latviešu valodas fondam Merķeļa ielā 13 — 400, Rīga, LV‑1050; gadanevards@eapollo.lv

Ieguvumi pēc Piektā gada
LETA  01/12/05     Valsts prezidente Vaira Vīķe‑Freiberga vakar Latvijas Kara muzejā, uzrunājot 1905. gada revolūcijas 100. gadadienai veltītās konferences dalībniekus, aicināja vispusīgiizvērtēt revolūciju, kas aizsāka pagājušā gadsimta vēsturiskos notikumus, kuri ir vēlušies pāri Latvijas zemei un prasīja no latviešu tautas milzīgus upurus. 
	1905. gadā plašas tautas masas pirmo reizi pauda savu gribu un pieprasīja tiesības, bet "saskārās ar patvaldības autoritāras, centralizētas varas ļoti stingrā m un nelokāmām struktūrām, ar dažādu sociālo slāņu pretestību, un rezultāts izvērtās asiņainos konfliktos un vardarbībā", teica prezidente. "Man šķiet, ka pirmais, ko mēs varam kā tauta konstatēt, ka tie pēdējie simts gadi tomēr mūs ir noveduši pavisam citā kalna virsotnē nekā tā, ko sasniedza 1905. gads," sacīja prezidente. "Mūsu tiesības, mūsu brīvības, mūsu iespēja pašiem savu likteni lemt un savu nākotni spriest ir nesalīdzināmi lielākas nekā pirms simts gadiem."
	Valsts prezidente atgādināja, ka starp latviešu revolucionāriem bija daudzi, kas mūža vēlākajos gados nožēloja savu jaunības pārsteidzību, piemēram, vēsturnieks Arveds Švābe, kurš bija piedalījies muižu un piļu dedzināšanā. Viņš vēlāk saprata, ka Augusta Bīlenšteina manuskriptu un bibliotēkas iznīcināšana bija zaudējums ne tikai vācu muižniecībai, bet arī latviešu tautai, tas bija zaudējums šī reģiona kultūrai vispār, tie bija zaudējumi, kurus nevar vairs atvietot.

Medmāsas nolemj februārī rīkot streiku 
Zane Zālīte,  Diena  01/14/05     Lai panāktu algas pielikumu, Latvijas medmāsas sapulcē ceturtdien nolēmušas februārī vairākas dienas streikot, šajā laikā nodrošinot tikai neatliekamo medicīnisko palīdzību. Streikā plāno piedalīties 1400 Latvijas Māsu arodbiedrības (LMA) biedru, kā arī sabiedriskā transporta arodbiedrības pārstāvji, taču LMA priekšsēdētājs Aigars Lavrinovičs pieļauj, ka akcijai varētu pievienoties arī citu organizāciju pārstāvji, vēsta BNS.
	"Var izteikt tikai nožēlu, jo Veselības ministrija nav izvairījusies no dialoga ar šo organizāciju," tā LMA aktivitātes Dienai komentēja veselības ministra Gundara Bērziņa (TP) padomnieks Normunds Beļskis, piebilstot, ka plašāku komentāru pašlaik nebūs, jo oficiāls streika pieteikums vēl nav saņemts. 
	Veselības ministrija (VM) piedāvājusi LMA izteikt savu viedokli par algu paaugstināšanu, piedaloties darba grupā, kas izstrādā personāla programmas attīstību visai valstij. Jau rakstīts, ka saskaņā ar šo programmu VM plāno paaugstināt algas visiem medicīnas darbiniekiem. 
	G.Bērziņš iepriekš izteicis gatavību turpmāk veikt ko līdzīgu ārstu un medmāsu algu indeksācijai, tās pakāpeniski palielinot pēc noteikta koeficienta atkarībā no vidējās algas pieauguma valstī. A.Lavrinovičš uzskata, ka šie solījumi nesniedz skaidru atbildi uz jautājumu, kad un par cik palielināsies māsu ienākumi. Māsas pašreizējo Ls 118 vietā (pēc nodokļu nomaksas) vēlētos saņemt Ls 340 uz rokas. Lai nodrošinātu šādus ienākumus visām Latvijas medmāsām, būtu nepieciešami papildus 36 līdz 40 miljoni latu gadā, informē BNS.
	Kopā ar māsām gatavi streikot arī vismaz 100 Rīgas satiksmes darbinieku, iespējams, ar autobusiem bloķējot ielas, taču par galīgo streikotāju skaitu un streika sākuma datumu Latvijas Neatkarīgā transporta arodbiedrība (LNTA) sola lemt janvāra beigās. LNTA vēlas panākt, lai arī tās biedri tiktu iekļauti Rīgas satiksmes koplīgumā ar arodbiedrībām, kas nodrošinātu citiem līdzvērtīgas sociālās garantijas. Transporta darbinieki šobrīd saņemot 126 latus pēc nodokļu nomaksas.

Nodibina Mavrika Vulfsona balvuLETA  01/14/05     Latvijas Žurnālistu savienība no šī gada ir nodibinājusi Mavrika Vulfsona vārdā nosauktu balvu par nozīmīgu ieguldījumu Latvijas starptautisko kontaktu stiprināšanā un drosmi iestājoties par taisnīgumu. 
	Kā aģentūru LETA informēja Latvijas Žurnālistu savienības priekšsēdētāja Ligita Azovska, balvu ik gadu saņems viens no ārvalstu diplomātiem, kas strādā Latvijā un kāds no Latvijas diplomātiem, kas darbojas ārvalstīs. 
	Žūrijas sastāvā būs žurnālisti, politologi, Latvijas Institūta un Latvijas Ārpolitikas institūta vadītāji. 
	Balvu pirmo reizi paredzēts pasniegt nākamā gada janvārī.