K a s   j a u n s   L a t v i j ā ?

Nr. 378: 2004.g. 23. - 30. decembris

Jaunā gada gaidās...

Iedzīvotāji 2004. gadu Latvijā kopumā vērtē kritiskāk nekā 2003.DELFI  12/29/04    2004.gadu par Latvijai kopumā labāku nekā 2003.gadu uzskata 32% iedzīvotāju, liecina Sabiedriskās domas pētījumu centra SKDS veiktā aptauja. 
	Kā “Delfi” informēja SKDS direktors Arnis Kaktiņš, 44% pauda viedokli, ka tas ir bijis tāds pats, bet 20% aptaujāto uzskatīja, ka 2004.gads Latvijai ir bijis sliktāks kā 2003.gads. 
	Raksturojot 2004.gada decembrī veiktās aptaujas datus sociāldemogrāfiskajās grupās, jāatzīmē, ka aizejošo gadu Latvijā atzinīgāk vērtējuši gados jaunāki iedzīvotāji, respondenti ar augstāko izglītību, latvieši, aptaujātie ar augstiem ienākumiem, respondenti Vidzemē un Kurzemē, kā arī citās pilsētās (ne Rīgā) dzīvojošie. 
	Savukārt kritiskāk aizejošo gadu vērtējuši aptaujātie, kuri vecāki par 55 gadiem, respondenti bez LR pilsonības un iedzīvotāji, kuru vidējie ienākumi uz vienu ģimenes locekli ir robežās no 43 latiem līdz 84 latiem. 
	Tāpat SKDS noskaidrojis, ka lielākā daļa Latvijas iedzīvotāju (56%) uzskata, ka nākamais 2005.gads viņiem personīgi būs labāks nekā 2004.gads. Viedokli, ka 2005.gads personīgajā dzīvē būs tāds pats, kā 2004.gads, pauda 22% aptaujāto, bet 9% respondentu prognozējuši, ka tas būs sliktāks. 
	Novērtējot iespējamās izmaiņas savā personīgajā dzīvē, iedzīvotāji biežāk nekā iepriekšējos gados pauduši viedokli, ka nākamais 2005.gads būs labāks nekā aizejošais 2004.gads. Jāpiebilst, ka ievērojami retāk nekā iepriekšējā gadā pausta neziņa par nākotni (2003.gadā atbildi ‘grūti pateikt’ atzīmēja 24%, 2004.gadā – 13%), norāda Kaktiņš. 
	Raksturojot 2004.gada decembrī veiktās aptaujas datus par atbildēm sociāldemogrāfiskajās grupās, jāatzīmē, ka pozitīvas izmaiņas savā personīgajā dzīvē nākamajā gadā biežāk nekā caurmērā prognozējuši gados jaunāki aptaujas dalībnieki, iedzīvotāji ar augstāko izglītību, privātajā sektorā nodarbinātie un respondenti ar augstākiem ienākumiem. 
	Savukārt viedokli, ka nākamais 2005.gads būs sliktāks nekā 2004.gads, biežāk nekā caurmērā pauduši aptaujātie, kuri vecāki par 55 gadiem un nestrādājošie. 
Jauns gads, jauna dzīvībaLiene Barisa,  NRA  12/30/04     Līdz decembrim Latvijā šogad piedzimuši 18 950 bērni, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. Tiek prognozēts, ka šogad varētu būt ap 20 700 jaundzimušo. Precīzs skaits būs zināms tikai nākamgad, jo vēl šodien un rīt – Vecgada dienā – pasaulei sevi pieteiks daudzi mazuļi.
	Dzemdību namā ik dienu piedzimst pusotra desmita bērnu. Izņēmums noteikti nebūšot arī gadumija. Topošās māmiņas un tēti, kuriem šajā laikā gaidāms ģimenes pieaugums, var neuztraukties, ka tās ir brīvdienas, jo noteikti būs ārsti, kas par viņiem parūpēsies, sacīja Rīgas dzemdību nama vecākā neonatoloģe Ilze Kreicberga, Turklāt jaunie tēti dzemdību namā pie savu bērnu māmiņām Jaungada naktī varēšot palikt bez maksas. Cik daudz pacientu svētkos būs, īsti pateikt nevar. Ārste atzina, ka dzemdību sākumu precīzi prognozēt nevar.
	To, ka gadumijas nakts būs jāpavada dzemdību namā, noteikti zina Svetlana Gorinova. Viņa bērniņa piedzimšanu gan gaida tikai nākamgad martā, taču slimnīcā atrodas, jo nepieciešama ārstu papildu uzraudzība. Lai arī esot nedaudz skumji, ka svētki jāpavada slimnīcā: "Toties pēc tam būs lieli svētki, tāpēc jāpaciešas." Svetlanai Gorinovai ir 30 gadu, un viņa gaida savu otro bērniņu – brālīti desmitgadīgajai meitiņai. Svetlana neslēpj prieku par to, ka būs zēns, jo gribējusi dēlu.
	Lai arī dzemdību namā svētkos rit ierastais darbs, izjūtas tomēr esot citādas. I. Kreicberga un ginekoloģe dzemdību speciāliste Dace Rezeberga ir vienisprātis, ka tad vairāk nekā ikdienā ārstu vidū jūtams komandas gars, atbalsts. Brīvos brīžos personāls cenšoties vairāk būt kopā. Dzemdību nama vecākajai vecmātei Intai Zuimačai 30 darba gados bieži nācies strādāt gadumijā. "Atceros reizi, kad vēl strādāju Bauskas slimnīcā, bija jādežurē 1. janvārī. Bija tāda klusināta sajūta, svētku noskaņa. Domāju, ka tam cilvēkam, kuram piedzimis bērniņš vai kurš gaida, arī ir īpašākas izjūtas," stāstīja vecmāte. Ziemsvētku un Jaungada laikā svētki māmiņām ir otrajā plānā, jo tas, kas notiek ar pašu un mazuli, ir svarīgāk. "Pati savulaik dzemdēju ap šo laiku, tāpēc zinu, kā tas ir," I. Kreicberga piebilda.
	Viņa atzina, ka ir sievietes, kurām, gaidot bērnu gada nogalē, ir svarīgi, vai bērniņš piedzims decembrī vai janvārī. "It sevišķi, ja ir liela saistība ar sportu un domā ar to saistīt nākotni, tad parasti grib, lai bērns nāktu pasaulē jaunajā gadā. Ja viņš nāks pasaulē gada beigās, būs vājāks par saviem vienaudžiem, ja gada sākumā – lielāks un spēcīgāks," viņa skaidroja.
	Ja bērns piedzimtu tieši pusnaktī, izvēle – kurā gadā viņu reģistrēt – ir mātes ziņā. Taču kāda minūte šurp vai turp, kas izvēli atvieglo, vienmēr ir. "Notrāpīt ar Jaungada zvaniem nav tik viegli – piedzimšana nav sekundes jautājums," sacīja D. Rezeberga.
	I. Zuimača gan uzsvēra, ka piedzimšanas laiku, piemēram, ja māmiņa grib mierīgi nosvinēt svētkus vai – gluži otrādi – laist bērniņu pasaulē gadumijā, ietekmēt nevar. "Kam būs lemts dzimt, tas tik un tā dzims tad, kad liktenis lēmis, jo nevar jau to datumu tā ieplānot. Ne paātrināt, ne paildzināt. Ja nav īpašas vajadzības, mēs to nedarām," atzina vecmāte, piebilstot, ka arī viņa gatavojas pieņemt vienas dzemdības 31. decembrī.
Diena jautā — ko jūs cerat sagaidīt no nākamā gada? Diena  12/30/04
Aigars Balodis, dižkareivis, nesen atgriezies no misijas Irākā: 
	Ceru, ka nākamgad miera uzturēšanas operāciju laikā Irākā latviešu karavīri spēs likt lietā mācību laikā gūtās iemaņas un darīt labu vietējiem iedzīvotājiem. Novēlu, lai kareivjiem, kas nākamgad piedalīsies kārtības ieviešanā Irākā, būtu arī labāks ekipējums nekā mums šogad. Aldis Strazdiņš, uzņēmējs, piedalījies visās atjaunotās Latvijas vēlēšanās: 
	Šajās pašvaldību vēlēšanās mēs pirmo reizi vēlēsim Sakas novada domi, un no tās es sagaidu lielāku atbalstu uzņēmējiem. Gribētu arī, lai deputāti neaizmirst pirms vēlēšanām dotos solījumus. No deputātiem negribētu dzirdēt arī tādus vārdus, kādus dzirdēju no kāda domes deputāta: "Katrs pelna, kā var…". Bils Elmans, kanādietis, kurš arī nākamgad dzīvos Latvijā: 
	Es vēlos, lai mana meita un vēl nedzimušais dēls augtu tādā zemē un tādā pasaulē, kurā cilvēki apzinās, ka viņu rīcība var izmainīt lietu kārtību, un šīs apziņas radītā atbildības sajūta viņiem neļautu tuvredzīgi kalpot savām vajadzībām, bet liktu darboties citu labā. Ina Balgalve, rūpējas par pamestiem bērniem: 
	Vēlos, lai bērniem, kas aug aprūpes iestādēs, būtu iespēja atgriezties ģimenēs. Bet mēs, šajā sfērā strādājošie, lai spētu profesionālismu apvienot ar mīlestību, ar vienkāršu sirsnīgu attieksmi. Tikai tā mēs varēsim kaut daļēji viņiem aizvietot ģimeni. Roberts Spručs, anesteziologs: 
	Ceru sagaidīt apstākļus, kuros ārsts varētu nodarboties tikai ar pamatdarbu un pildīt pienākumu pret pacientu — profesionāli ārstēt, nedomājot, vai papildu ienākumiem darbu izvēlēties ziepju vai medikamentu fabrikā vai kā pieņemt nelegālus maksājumus no slimniekiem. Vēlos sagaidīt arī konstruktīvu Veselības ministrijas darbību. Anna Līna Bula, 4 gadi: 
	Es vēlos, lai nākamajā gadā es būtu priecīga un visa mūsu ģimene būtu priecīga. Lai neviens neslimotu. Lai tētis mums dārzā ierīko šūpoles. Lai man dārziņā būtu jauni draugi. Lai es iemācītos braukt ar vienriteni kā cirkā. Lai kļūtu par princesi un varētu dejot ar princi. Lai mēs vasarā aizbrauktu pie jūras un lai mums būtu liels suns. Liene Jēgere, skolniece, kas nākamgad kopā ar atjaunoto Latviju svinēs 15 gadu jubileju: 
	No nākamā gada gaidu vairāk draugu un lielāku kabatas naudu. Es vēlētos arī, lai cilvēki vairs tik daudz nelieto alkoholu un mazāk būtu satiksmes negadījumu. Nākamais gads man ir īpašs, jo man paliek tikpat daudz gadu, cik Latvijai — piecpadsmit. Un tā ir forša sajūta būt vienaudzei ar mūsu valsti. Līva Lisnere, basketboliste, kas jutīs līdzi dāmām un vīriem Eiropas čempionāta finālos basketbolā: 
	Ja Turcijā, kur notiks finālturnīrs, mūsu līderēm pietiks spēka un izturības, būs ne viens vien patīkams pārsteigums. Maksimums, protams, būtu medaļas, taču arī vieta starp piekto un astoto mūsu basketbolistēm būtu ļoti labs sasniegums. Vīriešu izlasei varētu būt pa spēkam iekļūšana desmitniekā. Marita Andrejeva, strādā Lielbritānijā, Latvijā vēl neatgriezīsies: 
	Lai nākamais gads būtu tikpat foršs kā šis — es ārzemēs iepazinu jaunus draugus un ļoti atsaucīgus darba devējus. Man ir izglītība tūrisma jomā, tādēļ arī savu nākotni saistu ar šo profesiju. Ļoti ceru, ka izdosies atrast labu darbu viesnīcā ārpus Latvijas, lai iegūtu pieredzi un varētu strādāt viesnīcu biznesā Latvijā. Linda Ratkeviča, viesu mājas saimniece Ogres rajonā, kas uzņem tūristus: 
	2005.gadā sagaidu, lai ciemos brauktu ne tikai ārzemnieki, bet arī vietējie novērtē, ka šeit Latvijā ir daudzas skaistas vietas. No valsts sagaidu, lai vēl aktīvāk tiktu atbalstīta mazā uzņēmējdarbība, un ceru, ka ES netiks pieņemti normatīvi, kas lauku tūrismam varētu atņemt tā katras valsts individualitāti. Rihards Muciņš, Ārlietu ministrijā pārrauga ES kaimiņvalstu demokratizāciju: 
	Cerams, nākamgad pirmo reizi mēs skaidrāk nodefinēsim, kā tīri praktiski un daudz efektīvāk varam palīdzēt demokrātijas veicināšanā Ukrainā, Baltkrievijā, Moldovā un Dienvidkaukāza valstīs. Īpaši jāapzinās, kādu palīdzību mēs varam sniegt tādā pašlaik piemirstā valstī kā Moldova, kur nākamgad notiks vēlēšanas. Līga Silmale, nākamgad piedalīsies Skolēnu dziesmu un deju svētkos: 
	Ļoti ceru, ka svētki būs krāšņi, jo tajos piedalīsies arī mūsu deju kolektīvs. Ceru arī, ka nezudīs kopības sajūta, kā arī būs labs laiks, jo līdz šim nācies vai nu salīt, vai arī pārkarst saulē. Man šie svētki šoreiz būs citādi, jo iepriekš piedalījos kā kora dziedātāja, taču šoreiz — deju kolektīva sastāvā. Karina Akišina, satrauc cittautiešu integrācijas lēnie tempi: 
	Manuprāt, tas, ka daudzi krievu tautības cilvēki integrējušies sabiedrībā, ir viņu pašu pūliņu rezultāts, nevis valstsvīru centienu iznākums. Gribētos visiem novēlēt vairāk tolerances — gan latviešiem, gan krieviem un biežāk atcerēties, ka mēs vispirms esam cilvēki un tikai pēc tam — latvieši, krievi, pilsoņi vai nepilsoņi. Lūcija Riekstiņa, saņem 60 latu pensiju: 
	No valdības es neko negaidu, jo viņi par pensionāriem nedomā. Ar pensiju iztikt ir grūti, labi, ka palīdz bērni. Rūgtums. Visu mūžu esmu nostrādājusi, bet valdībai liekas, ka neesmu neko pelnījusi. 14 gadus es cerēju, tagad vairs nav uz ko cerēt. Negribas ne balsot, neko. Arī ārstēties atļauties nevaru. Ko pozitīvu vienīgi ceru sagaidīt no Dieviņa. Anita Bērziņa, mēnesī izlasa vismaz vienu jaunu grāmatu: 
	Cilvekiem tagad ir vairak naudas un dzivot ir kluvis mazliet vieglak, lidz ar to var atlauties pirkt gramatas, par ko liecina lielais gramatveikalu apmekletaju skaits. Tacu, spriežot pec saviem berniem, domaju, ka lasitaju vairak nepaliks, tomer esmu noverojusi un jutu, ka cilveki ir un klust arvien gudraki. Mihails Gurlo, kārtīgs autovadītājs jau 5,5 gadus: 
	Uz ceļa šobrīd ir drausmīga situācija — ļoti daudz jaunu, nemākulīgu vadītāju, tāpēc negaidu, ka nākamajā gadā avāriju ziņā kas mainīsies. Varētu cerēt, ka policija darīs ko vairāk. No nākamā gada gaidu arī degvielas cenu samazinājumu, tomēr tas neietekmēs manu braukšanas biežumu. Rolands Lēbuss, vides sargs: 
	Ceru un ticu, ka beidzot tiks sakārtots mazo HES jautājums — neticu, ka kādu nojauks, taču nodarītais ļaunums, iespējams, būs mazāks. Cerams, ka uzmanība tiks pievērsta arī aizsprostiem. Priecē, ka vides aizsardzībā arvien aktīvāk iesaistās sabiedrība. Un ceru, ka tas ies plašumā, apzinoties to, ka dabas resursu nav bezgalīgi daudz. Volodja Tumanovs, jau devīto gadu bezpajumtnieks: 
	Nākamajā gadā gribētu atrast sev darbu. Varētu strādāt celtniecībā vai arī par šoferi. Tad, ja atrastu darbu, varētu domāt par mājvietas meklēšanu. Ko tad vēl vairāk var vajadzēt? Jānis Višņevskis, lauksaimnieks Valmieras rajonā, kas izmanto ES naudu: 
	Nākamajā un 2006.gadā plānoju divkāršot slaucamo govju skaitu līdz 110 piena devējām. Gribētu, lai tiktu sakārtots piena tirgus — lai visās Baltijas valstīs būtu vienādas iepirkuma cenas un vienādi lauksaimniekiem paredzētie ES maksājumi. Tādā veidā visiem piena ražotājiem būtu vienādas ražošanas iespējas. Kristīne Mūrniece, regulāri iepērkas un izjūt cenu pieaugumu: 
	Šogad ģimenē jutām dažādu cenu pieaugumu — mazāk atlika teātriem, kino un ārzemju braucieniem. Mūs skāra arī benzīna cenas kāpums. Diemžēl pozitīvu prognožu jaunajam gadam man nav — vēlētos zemākas cenas, taču neceru, kā tā būs. Sagaidu vismaz lielāku produktu izvēli. Inese Rubene, Eiropas Komisijas ierēdne Briselē: 
	Jau tagad Briselē notiekošais cilvēkiem kļūst saprotamāks, un domāju, ka nākamgad viņi gūs vēl lielāku izpratni. Taču, lai tas notiktu, Latvijas iedzīvotājiem ir jātiek vaļā no stereotipiem un jāsaprot, ka mēs arī varam ietekmēt Eiropas Savienības institūcijās notiekošo, ja vien paši būsim tur klāt un aktīvi iesaistīsimies. Gada ŪdensbumbaNRA  12/30/04    Patiesībā šobrīd latviešu ķinītī par gada cilvēku it kā varētu kļūt jebkurš režisors, kuram paveicas pabeigt pilnmetrāžas spēlfilmu, – būs tai gadā labākais, jo vienīgais. Tomēr šis gadījums ir īpašs – režisora Vara Braslas ģimenes filma Ūdensbumba resnajam runcim šogad ir ne vien laimīgi pabeigta un pirmizrādīta, bet arī skatītāju iemīļota, sitot pēdējā laika rekordus gan apmeklējuma (31 210 skatītāju), gan demonstrēšanas ilguma ziņā (deviņi mēneši uz ekrāniem). Apsveicams solis ir arī filmas kopprodukcija ar igauņiem un dublāža igauņu valodā, iegūstot plašāku auditoriju – par to jāslavē producents Gatis Upmalis. Un galu galā jāslavē visa uzņemšanas grupa, jo kino, kā zināms, ir kolektīva māksla.Gada atgriešanāsNRA  12/30/04    2004. gads baletmīļiem paliks prātā ar lieliskās Viktorijas Jansones atgriešanos LNO baleta trupā. Pirms tam vairākas sezonas bijusi soliste Soltleiksitijas (ASV) baleta kompānijā Ballet West, viņa spoži atmirdz gan jauniestudētajā Zinas lomā D. Šostakoviča baletā Gaišais strauts, gan savās iepriekšējo gadu lomās – Karmena, Odeta-Odīlija, Marija, liekot skatītājiem ar aizturētu elpu izjust dejas maģisko valdzinājumu. Viktorija Jansone šogad izcēlusies ne vien Latvijas publikas priekšā – vasaras nogalē viņa ar atzīstamiem panākumiem startēja baleta konkursā Seulā (Dienvidkoreja), kurā sīvā konkurencē izcīnīja augsto trešo vietu.Gada dzejas šamanisNRA  12/30/04     Lai gan izmantot literatūrā sporta terminoloģiju nav īsti korekti, un tomēr – 2004. gada Baltijas valstu – Lietuvas, Igaunijas un Latvijas – stiprākais dzejnieks dzīvo Latvijā, un viņu sauc Pēters Brūveris. Kā teic dzejas zinātāji – starptautiskās ekspertu komisijas lēmums par Baltijas asamblejas balvas piešķiršanu šoreiz tikai apstiprinājis acīmredzamu un neapstrīdamu faktu. Jāpiebilst, ka draugi viņu dēvē par izcilāko baltu tautu dzejnieku, un tam ir savs pamats, jo Pētera Brūvera lirikas spēks slēpjas arī fenomenālajās atdzejas spējās, kurām vienlīdz labi pakļaujas gan augstākās leišu lirikas virsotnes, gan vienkāršam mirstīgajam nepievaramie Tuvas šamaņu teksti.Gada komponistsNRA  12/30/04     Latviešu mūzikas un teātru dzīve pēdējos gados diezin vai ir iedomājama bez Artura Maskata radošās klātbūtnes. To apliecina ne vien regulārā līdzdalība starptautiskos konkursos vai Spēlmaņu nakts nominācijā iegūtais labākā teātra mūzikas autora tituls par izrādēm Vācietis. Novembris. Klavierkoncerts. un Tango. Kādā no A. Maskatam veltītajiem raksturojumiem lasāmi vārdi, ko var uzskatīt par atslēgu viņa daiļradei: "A. Maskats intuitīvi izjūt krāsas un prot tās līdzīgi gleznotājam sajaukt brīnišķīgā krāsu paletē. Asociatīvi komponista mūzika saistās ar tēlniecību. Tās nav gaišas, caurspīdīgas skaņu krāsas, ar ko pielieta visa mūzika. Tā līdzīgi tēlniecībai pasvītro dramatisko, spēkpilno, vīrišķīgo pusi.Gada neveiksme NRA  12/30/04    Iespējams, lietas būtu jāsauc citā vārdā, tomēr atstāsim terminoloģiju juristu ziņā. 2004. gads latviešu kultūras vēsturē ieies arī ar vairākiem negatīvu rezonansi ieguvušiem mēģinājumiem tikt pie mantas kultūras aizsegā. Diezin vai jel kādreiz kādam varētu ienākt prātā doma, ka gada neveiksminieka tituls jebkad būtu piešķirams korim Ave Sol, un tomēr, gluži kā dziesmiņā par nabaga palestīniešiem, kuri palikuši bez mājām, izcilais latviešu profesionālās kora mākslas zīmols, leģendām apvītais koris Ave Sol palicis bez savas koncertzāles, kura bija nepieciešama ne jau slavenajam kolektīvam vien, bet visai Latvijas koncertdzīvei kopumā.
Vairāk prieka nekā vilšanās
Jana Kralliša,  Latvijas Avīze  12/30/04    
- Anna Miķelsone Gulbenes rajona Pilsskolā: "Nekā tik ļoti slikta jau nav bijis. Es jau ļoti priecājos, ka šogad mēs iestājāmies Eiropas Savienībā un NATO. Uz to mēs tik ilgi gājām. Tagad ir arī cerība, ka sāksim dzīvot labāk. Cerība, ka pensijas būs lielākas. Šogad prieks arī par to, ka pensijas jau kļuvušas lielākas, tas laikam ir lielākais pensijas pielikums manā mūžā. Personīgajā dzīvē viss arī ir kārtībā, bērniem sokas labi, mazbērniem arī. Ja runājam par neveiksmēm, vienīgi sarūgtinājumu rada sajūta, ka mūsu valdībā tomēr viss nav kārtībā. Tās tik bieži mainās un vienalga ir tāda nojausma, ka kaut kas nav labi."
- Uldis Rubenis Cēsu rajona Jaunpiebalgā: "Nevarētu teikt, ka es būtu piedzīvojis šogad kādu īpašu vilšanos. Viss, kas notiek, ir uz labu un ir dabiski. Piemēram, mūsu iestāja ES un NATO – uz to gājām un tas arī notika. Arī valdību maiņa pie mums jau ir pierasts un dabisks process, tāpēc tajā vairs nesaskatu neko traģisku."
- Laura Siliņa Bauskā: "Manuprāt, šā gada lielāko vilšanos piedzīvoju vakar, kad uzzināju par nenormāli augsto eiras kursu pirms lata piesaistes tai. Par veiksmi es uzskatītu Latvijas iestāju ES un NATO. Sākums nav viegls, bet es ticu, ka ilgtermiņā no tā gūsim ievērojamu labumu. Vismaz jau tagad rindās uz robežām vairs nav jāstāv!"
- Lidija Ozoliņa Tukuma rajona Jaunsātos: "Katra diena jau ir pilna ar savām veiksmēm un neveiksmēm. Galvenais – mani priecē Latvijas izaugsme, ka esam atgriezušiem Eiropā. Mūsu jaunatne varēs izvēlēties, kur mācīties un iegūt labu izglītību. Vienīgais, par ko ir sarūgtinājums, ka valstī nav labas attieksmes pret pensionāriem. Bieži vien dzirdami ciniski izteicieni, bet mēs taču visu mūžu esam godīgi nostrādājuši!"
- Jānis Eglītis Rīgas rajonā: "Mūsu dzīvē šogad bija daudz priecīgu notikumu, gluži par veiksmēm tās grūti nosaukt, bet man abām meitām piedzima bērni, puikas. Tas tik tiešām ir lielākais prieks. Runājot par to, kas noticis mūsu valstī, tā ir iestāja ES, bet jo vairāk NATO un man par to liels prieks. Runājot par vilšanos, jāteic, ka vienā gadā nomainīt trīs valdības – tā tik tiešām ir vilšanās. Pirmkārt jau sevī, ka nemācējām ievēlēt īstos, otrkārt, pašos deputātos, ka tie nemeklē kompromisu, bet tikai cenšas ieriebt viens otram."

Jauns gads, jauna dzīvība 
Liene Barisa,  NRA  12/30/04     Līdz decembrim Latvijā šogad piedzimuši 18 950 bērni, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. Tiek prognozēts, ka šogad varētu būt ap 20 700 jaundzimušo. Precīzs skaits būs zināms tikai nākamgad, jo vēl šodien un rīt – Vecgada dienā – pasaulei sevi pieteiks daudzi mazuļi.
	Dzemdību namā ik dienu piedzimst pusotra desmita bērnu. Izņēmums noteikti nebūšot arī gadumija. Topošās māmiņas un tēti, kuriem šajā laikā gaidāms ģimenes pieaugums, var neuztraukties, ka tās ir brīvdienas, jo noteikti būs ārsti, kas par viņiem parūpēsies, sacīja Rīgas dzemdību nama vecākā neonatoloģe Ilze Kreicberga, Turklāt jaunie tēti dzemdību namā pie savu bērnu māmiņām Jaungada naktī varēšot palikt bez maksas. Cik daudz pacientu svētkos būs, īsti pateikt nevar. Ārste atzina, ka dzemdību sākumu precīzi prognozēt nevar.
	To, ka gadumijas nakts būs jāpavada dzemdību namā, noteikti zina Svetlana Gorinova. Viņa bērniņa piedzimšanu gan gaida tikai nākamgad martā, taču slimnīcā atrodas, jo nepieciešama ārstu papildu uzraudzība. Lai arī esot nedaudz skumji, ka svētki jāpavada slimnīcā: "Toties pēc tam būs lieli svētki, tāpēc jāpaciešas." Svetlanai Gorinovai ir 30 gadu, un viņa gaida savu otro bērniņu – brālīti desmitgadīgajai meitiņai. Svetlana neslēpj prieku par to, ka būs zēns, jo gribējusi dēlu.
	Lai arī dzemdību namā svētkos rit ierastais darbs, izjūtas tomēr esot citādas. I. Kreicberga un ginekoloģe dzemdību speciāliste Dace Rezeberga ir vienisprātis, ka tad vairāk nekā ikdienā ārstu vidū jūtams komandas gars, atbalsts. Brīvos brīžos personāls cenšoties vairāk būt kopā. Dzemdību nama vecākajai vecmātei Intai Zuimačai 30 darba gados bieži nācies strādāt gadumijā. "Atceros reizi, kad vēl strādāju Bauskas slimnīcā, bija jādežurē 1. janvārī. Bija tāda klusināta sajūta, svētku noskaņa. Domāju, ka tam cilvēkam, kuram piedzimis bērniņš vai kurš gaida, arī ir īpašākas izjūtas," stāstīja vecmāte. Ziemsvētku un Jaungada laikā svētki māmiņām ir otrajā plānā, jo tas, kas notiek ar pašu un mazuli, ir svarīgāk. "Pati savulaik dzemdēju ap šo laiku, tāpēc zinu, kā tas ir," I. Kreicberga piebilda.
	Viņa atzina, ka ir sievietes, kurām, gaidot bērnu gada nogalē, ir svarīgi, vai bērniņš piedzims decembrī vai janvārī. "It sevišķi, ja ir liela saistība ar sportu un domā ar to saistīt nākotni, tad parasti grib, lai bērns nāktu pasaulē jaunajā gadā. Ja viņš nāks pasaulē gada beigās, būs vājāks par saviem vienaudžiem, ja gada sākumā – lielāks un spēcīgāks," viņa skaidroja.
	Ja bērns piedzimtu tieši pusnaktī, izvēle – kurā gadā viņu reģistrēt – ir mātes ziņā. Taču kāda minūte šurp vai turp, kas izvēli atvieglo, vienmēr ir. "Notrāpīt ar Jaungada zvaniem nav tik viegli – piedzimšana nav sekundes jautājums," sacīja D. Rezeberga.
	I. Zuimača gan uzsvēra, ka piedzimšanas laiku, piemēram, ja māmiņa grib mierīgi nosvinēt svētkus vai – gluži otrādi – laist bērniņu pasaulē gadumijā, ietekmēt nevar. "Kam būs lemts dzimt, tas tik un tā dzims tad, kad liktenis lēmis, jo nevar jau to datumu tā ieplānot. Ne paātrināt, ne paildzināt. Ja nav īpašas vajadzības, mēs to nedarām," atzina vecmāte, piebilstot, ka arī viņa gatavojas pieņemt vienas dzemdības 31. decembrī.

Eiropā un pasaulē...

Putins: Latvijas krievvalodīgajiem jābūt proporcionāli pārstāvētiem varas struktūrās 
LETA--RIA NOVOSTI  12/23/04    Krievijas prezidents Vladimirs Putins uzskata, ka Latvijas krievvalodīgajiem iedzīvotājiem jābūt proporcionāli pārstāvētiem Latvijas varas struktūrās.
	"Mēs daudz runājam par cilvēka tiesību jautājumiem. Maķedonijā Eiropas Savienība ierosinājusi, lai valsts dienvidos, kur dzīvo 20% albāņu, viņi būtu pārstāvēti šādā attiecībā, tai skaitā policijas institūcijās," Putins šodien paziņoja preses konferencē.
	Pēc Putina teiktā, tādi paši noteikumi nacionālajām minoritātēm tiek piedāvāti arī Rumānijā. "Tas ir pareizi un labi," piebilda Krievijas prezidents.
	"Bet, lūk, Rīgā, kur ir 60% krievu iedzīvotāju, kad mēs sakām - ieviesīsim šādus standartus, mums atbild - tur ir cita situācija. Kāda cita situācija? Ir jābeidz ņirgāties par veselo saprātu," pavēstīja Putins. 
Pabriks pauž pārsteigumu par Putina izteikumiemLETA  12/24/04     Latvijas ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP) Krievijas prezidenta Vladimira Putina preses konferencē teikto, ka Latvijas krievvalodīgajiem iedzīvotājiem jābūt proporcionāli pārstāvētiem Latvijas varas struktūrās, uztvēris ar "nelielu pārsteigumu". 
	Kā informēja ministra preses sekretāre Dagnija Stuķēna, Pabriks bijis pārsteigts par šiem izteikumiem "ne jau tāpēc, ka būtu dzirdējis ko jaunu, bet gan tāpēc, ka tas tiek pateikts laikā, kad no Krievijas puses ir bijuši nepārprotami signāli par vēlmi uzlabot attiecības gan mūsu divpusējā kontekstā, gan arī ar Eiropas Savienību kopumā". 
	Pabriks norādījis, ka viņam ir grūti iedomāties, kādā veidā šādi Krievijas prezidenta izteikumi var vest attiecību uzlabošanas virzienā. 
	Ministrs paudis cerību, "ka ziņu aģentūrās atreferētais neatspoguļo patieso kontekstu, kurā tas ir teikts". 
	Pabriks norādījis, ka "Latvija ir un paliek atvērta patiesam un vienlīdzīgam dialogam, dialogam, kurš risinātos atklāti un bez diktāta". 
	Putins ceturtdien izteicies, ka daudz tiekot runāts par cilvēktiesību jautājumiem un, piemēram, Maķedonijā Eiropas Savienība ierosinājusi, lai valsts dienvidos, kur dzīvo 20% albāņu, viņi būtu pārstāvēti šādā attiecībā, tai skaitā policijas institūcijās. 
	Pēc Putina teiktā, tādi paši noteikumi nacionālajām minoritātēm tiekot piedāvāti arī Rumānijā. "Tas ir pareizi un labi," piebilda Krievijas prezidents. 
	"Bet, lūk, Rīgā, kur ir 60% krievu iedzīvotāju, kad mēs sakām - ieviesīsim šādus standartus, mums atbild - tur ir cita situācija. Kāda cita situācija? Ir jābeidz ņirgāties par veselo saprātu," pavēstīja Putins. 
Kaļužnijs: Kiršteina izteikumi ir nepareizi interpretēti
LETA  12/28/04     Krievijas vēstnieks Viktors Kaļužnijs uzskata, ka Saeimas Ārlietu komisijas vadītāja Aleksandra Kiršteina (TP) izteikumi par Krieviju ir nepareizi interpretēti. 
	Pēc vēstnieka domām, problēmu ir radījuši mediji, kuri nav pareizi sapratuši Kiršteina izteikumus. "Mēs šo jautājumu šodien pārrunājam, un man nekādu pretenziju pret Kiršteinu nav," pēc tikšanās ar Saeimas Ārlietu komisijas vadītāju sacīja Kaļužnijs. 
	Kā ziņots, Krievijas Valsts domes Starptautisko lietu komitejas priekšsēdētājs Konstantīns Kosačovs, atsaucoties uz Kiršteina interviju telekanālā TV5, paziņoja, ka varētu atteikties piedalīties Ziemeļeiropas un Baltijas jūras valstu parlamentu ārlietu komiteju forumā nākamā gada 11.janvārī Oslo. 
	Kosačovs norādīja, ka Kiršteins Latvijas televīzijas kanāla raidījumā apgalvojis, ka attiecības ar Krieviju var veidot tikai divējādi - "sadodot pa muti vai laizot zābakus". Kosačovs novērtēja šādus izteikumus kā "provokatoriskus, kas pārsniedz jebkādas pieļaujamās robežas politiskajā praksē". 
	Kiršteins šodien informēja, ka tikšanās laikā ar Kaļužniju "neslēpjoties" pārrunāti visi jautājumi, kas valstīm ir bijuši aktuāli pēdējos desmit gados. Pārrunāta nepieciešamība noslēgt līgumu starp Krieviju un Latviju par repatriācijas veicināšanu, paredzot finansiālu palīdzību aizbrauktgribētājiem, ka arī uzlabot abu valstu sadarbību tranzīta jomā. 
	Pārrunāti arī jautājumi, kas saistīti ar 1920.gadā starp Latviju un Padomju Krieviju noslēgto miera līgumu, un tajā noteiktās īpašumtiesības. Kiršteins lūdza Kaļužnijam iepazīstināt Saeimas Ārlietu komisiju ar vairākiem dokumentiem, arī ar PSRS Augstākās Padomes balsojumu par Latvijai piederošās Abrenes pilsētas un sešu Abrenes apriņķa pagastu nelikumīgu aneksiju. Krievijas vēstnieks saņēma 1920.gada Latvijas un Krievijas miera līguma kopiju. 
	Ārlietu komisijas vadītājs vēstnieku iepazīstinājis ar krievu presē publicētajiem materiāliem, kuros, pēc Kiršteina sacītā, esot aicinājumi sabotēt Latvijas likumus. 
	Saruna tiks turpināta februāri, kad iecerēts organizēt Krievijas vēstnieka un Saeimas Ārlietu komisijas deputātu tikšanos, kurā minētie jautājumi tiks pārrunāti daudz plašāk. 
	Kiršteins bijis patīkami pārsteigs, ka Kaļužnijs esot ļoti pragmatiski domājošs cilvēks, "ar kuru ir iespējams sarunāties." Arī vēstnieks atzina, ka tikšanās bijusi ļoti patīkama. Viņš izteica cerību, ka februārī ieplānotā tikšanās ļaus abām valstīm daudz konkrētāk runāt par tiem sarežģītajiem jautājumiem, kuri vēl joprojām palikuši starp abām valstīm. 
	Kaļužnijs izteica pārliecību, ka sarunās izdosies rast risinājumu, kas apmierinās gan Krieviju, gan Latviju. 
Kalvītis: Krievija ar Baltijas valstīm spēlē spēlītes 
LETA  12/30/04     Krievija ar Baltijas valstīm, tostarp Latviju, spēlē spēlītes, tāpēc mūsu valsts pārstāvjiem, pirms doties uz 9.maija Uzvaras dienas svinībām un tām sekojošo Krievijas un Eiropas Savienības (ES) sammitu, jābūt pārliecinātiem par patiesu kaimiņvalsts vēlmi parakstīt robežlīgumu ar Latviju, šodien intervijā Latvijas Radio atzina Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP).
	"Lai nav tā, ka 9.maijā mēs esam Maskavā, bet 10.maijā nav tintes, ar ko parakstīt," norādīja valdības vadītājs.
	Viņš atzina, ka valdība aktīvi seko līdz notiekošajam un trīs mēnešu laikā tiks pieņemts galīgais lēmums. Kalvītis arī piebilda, ka Latvijas pārstāvju piedalīšanās Uzvaras dienas svinībās nevar būt kā nosacījums robežlīguma parakstīšanai.
	Tajā pašā laikā premjers uzsvēra, ka robežlīgums Latvijai ir svarīgs, tāpēc emocijas būtu "jānoliek malā".
	Valdības vadītājs pastāstīja, ka Latvija aktīvi ar citām ES valstīm, īpaši Ziemeļvalstīm, strādā pie dokumenta izstrādes saistībā ar Latvijas okupācijas fakta atzīšanu. Kalvītis cer, ka šajā jautājumā izdosies panākt kopēju ES pozīciju. 

Angļi noliedz etnisku naidu pret Latvijas viesstrādniekiem
Ilze Garoza,  NRA  12/29/04    3. decembrī Mančestras piepilsētā Solfordā notikušais uzbrukums diviem latviešiem un vienai igaunietei Latvijā radījis plašu rezonansi. Solfordas vietējie iedzīvotāji to nosoda, tomēr izvairās apstiprināt policijas minēto etnisko naidu kā uzbrukuma motīvu.
	Laikā starp Ziemassvētkiem un Jaungada sagaidīšanu ielas vienā no Anglijas lielākajām pilsētām Mančestrā ir klusas un mierīgas. Tomēr vēl klusāki ir slimnīcas gaiteņi Cerību hospitālī, kur kritiskā stāvoklī jau vairākas nedēļas atrodas uzbrukumā sadurtais Sergejs Pacejs. Intensīvās nodaļas medicīnas māsa sarunā ar Neatkarīgo ir ļoti izvairīga, tikai apstiprina, ka šis ir ļoti grūts brīdis ģimenei. Uzbrukuma vieta Lower Broughton Road atrodas Solfordā. Lai arī Mančestras policija apgalvo, ka šīs pilsētas daļa ir mierīga un uzbrukumi iedzīvotājiem notiek reti, vietējā bārā satiktais vīrietis, kurš savu vārdu atteicās minēt, informēja, ka pirms gada ap Ziemassvētkiem šajā pašā apkaimē noticis līdzīgs uzbrukums, kura laikā kādu vīrieti sadūra galvā ar nazi. Par notikušo vietējos bāros aptaujātie dzirdējuši no ziņām. 
	Neviens īsti nevar parādīt, kur precīzi uzbrukums noticis, bet spēj pateikt, ka vairākas dienas teritorijā patrulējusi policija. Aptaujātie solfordieši nosodīja šāda veida uzbrukumus, tomēr vairākums noraida iespēju, ka šī ir etniska izrēķināšanās. Āzijas izcelsmes veikala vadītājs apgalvo, ka visas savas dzīves laikā nav izjutis draudus savas izcelsmes dēļ. Tomēr jāatzīst, ka atšķirībā no stipri kosmopolītiskā centra Solfordā daudz cittautiešu nebija manāmi. "Etniska spriedze nepastāv, tikai atsevišķās vietās uzdarbojas 15 līdz 18 gadus veci agresīvi noskaņoti jaunieši", saka veikalnieks. 
	Lielbritānijas likumdevēji jau ierosinājuši likumdošanā ieviest izmaiņas, liedzot jauniešiem vecumā līdz 18 gadiem iegādāties nažus.
Valsts prezidente: Nebraucot uz Maskavu, mums var "pierakstīt" nespēju nosodīt fašismu
Ināra Mūrniece,  Latvijas Avīze  12/29/04    Saruna ar Valsts prezidenti Vairu Vīķi-Freibergu 2004. gada nogalē.
– Sabiedrība diskutē, vai prezidentei vajadzētu braukt 9. maijā uz Uzvaras dienas svinībām Maskavā. Dzirdēts, ka Baltijas valstu prezidenti vēlētos šajā jautājumā ieturēt kopīgu pozīciju. Vai radušies arī konkrētāki lēmumi?
Vaira Vīķe–Freiberga: – Pavisam nesen ar saviem kolēģiem – Baltijas valstu prezidentiem – atkal tikāmies pēc ilgāka pārtraukuma. Vienojāmies: būtu labi, ja mēs, visi trīs prezidenti, šajā jautājumā nonāktu pie kāda kopēja slēdziena un rīcības, ja mēs solidarizētos. Taču rīcības saskaņošana vēl prasīs laiku. Droši vien būs nepieciešams arī sazināties starp prezidentu kancelejām, lai vai nu rakstiski paustu kādu kopēju viedokli, vai arī raudzītos, lai kādā Eiropas Savienības dokumentā tiktu iekļauts teksts, kas mūs apmierinātu. 
	Lēmums par 9. maiju ir visai jūtīgs, un, to pieņemot, der ieklausīties arī tautas balsī, sajūtās, kādas, par to domājot, rodas cilvēkiem. 
	Par Uzvaras dienas svinībām runāju arī ar Polijas prezidentu Kvasņevska kungu. Viņš uz Maskavu katrā ziņā braukšot. Runāju arī ar Somijas prezidenti Halonenas kundzi, un arī viņa brauks. Lai gan, kā Halonenas kundze teica, Somija Otro pasaules karu zaudēja: zaudēja daļu teritorijas, maksāja ļoti smagas reparācijas Padomju Savienībai, taču Somijā uzskata, ka par Otrā pasaules kara beigām, lai arī zaudētāji, viņi var priecāties. Somija savas armijas varonības dēļ saglabāja suverenitāti. 
	Neraugoties uz to, ka karš smagi skāra Poliju, ka uz Polijas zemes notika holokausts, arī Kvasņevska kungs neuzskata, ka poļiem būtu kādas grūtības priecāties par Otrā pasaules kara beigām un Maskavā piedalīties fašisma sakāves jubilejā. 
	Es gribu uzsvērt, ka ne man kā Latvijas prezidentei, ne maniem kolēģiem – Lietuvas un Igaunijas prezidentiem – nav nekādu grūtību priecāties par Otrā pasaules kara beigām vai par fašisma sakāvi.
	Tomēr mums, Baltijas valstīm, uz šo notikumu jāskatās ar dubultu redzi. Mēs priecājamies par fašisma sakāvi. Bet Latvijai tās nebija kara beigas un sekoja pusgadsimtu ilga pakļautība komunistu režīmam. 
	Turpretī ļoti daudzi Rietumeiropā Otrā pasaules kara beigas redz tikai no savas skata prizmas: Holande, Beļģija, Francija, Norvēģija tika atbrīvota no okupācijas. Vācija kļuva brīva no fašistiskas diktatūras, kas valsti bija iesaistījusi katastrofālā karā, kurā tā zaudēja milzīgu skaitu iedzīvotāju, kurā tika sabumbotas Vācijas pilsētas. Vācijas rietumdaļa atguva brīvību. Arī Austrumvācija skaitījās atsevišķa zeme, lai arī komunistiska. 
	Tāpat Polija, lai arī tika iekļauta komunistiskajā sistēmā, atguva valstiskumu. Mēs, trīs Baltijas valstis, esam vienīgās, kas valstiskumu neatguvām. Mēs esam unikālā situācijā.
	– Simts eiroparlamentārieši, tajā skaitā arī no Latvijas, ir parakstījuši vēstuli, aicinot izvērtēt, ko īsti svinēs 9. maijā. Otrā pasaules kara beigas būtu jāsvin 8. maijā. Vēstulē uzsvērts, ka 9. maijā Maskavā tiks svinētas "nevis Otrā pasaules kara beigas, bet gan padomju okupācijas totalitārā komunisma noziegumu atzīšana". Vai, domājot par Latvijas pozīciju, ņemat vērā arī šos argumentus? 
	– Mums jāskatās uz objektīviem faktiem: kas vēsturē tolaik notika. Notika divas dažādas lietas. Viens totalitārais režīms sabruka, un par to mēs priecājamies. Otrs totalitārais režīms nebūt netika vājināts, bet gan stiprināts, un to mēs nožēlojam. 
	Argumenti par labu braukšanai uz Maskavu? Latvija ir ES dalībvalsts. Mēs, trīs Baltijas valstu prezidenti, vēlamies ne tikai solidarizēties savā starpā, bet arī būt klāt visur, kur Eiropas Savienība runā ar Krieviju, tajā skaitā – par vēsturi. Tas ir pietiekami nopietns apsvērums: lai sarunas, kad Eiropas vārdā runā ar Krieviju, nenotiktu bez mūsu klātienes un arī mūsu argumentiem. Otrs apsvērums: ja mēs nebraucam uz Maskavu, to varētu izmantot par apliecinājumu Staļina laika un vēlākajai propagandai, kas skandināja: "Staļins atbrīvoja Latviju no fašisma, un tas bija labi darīts. Viņi, redziet, ir tik ļoti fašistiski, ka vēl šodien nav spējīgi fašismu nosodīt un priecāties par tā sagrāvi!" Mūsu atteikšanos ierasties Maskavā varētu izmantot kā pierādījumu tam, ka Staļina propagandai bijusi taisnība... 
	Es negribētu, ka mums šādus argumentus "pieraksta".
	– Viens no darba variantiem, pie kā jūs strādājat, ir tāds, ka Latvija brauc uz Maskavu ar savu īpašu pozīciju. 
	– Jā. Es minēju būtiskākos apsvērumus, bet ir arī sīkāki apsvērumi, kāpēc mēs, trīs Baltijas valstu prezidenti, vēl neesam nonākuši pie galīgā lēmuma. Mēs gribētu precīzāk un detalizēti uzzināt, kāda 9. maijā paredzēta darba kārtība, kādi dokumenti tiks publiskoti – gan 9. maijā, gan valstu sammitā. 
	– Vladimirs Putins, Hāgā izsakot gatavību parakstīt robežlīgumus ar Latviju un Igauniju, šo jautājumu saistījis ar Latvijas un Igaunijas prezidentu ierašanos Maskavā 9. maija svinībās. Kā jūs prognozējat, kad robežlīgums varētu tikt parakstīts?
	– Mēs uz to gaidām jau septiņus gadus. Šobrīd neesam saņēmuši nekādus signālus no Krievijas par to, kurā datumā līguma parakstīšana varētu notikt. 
	– Vai šo Putina izteikumu uztverat kā signālu? Varbūt solījums parakstīt robežlīgumu būtu jāuztver kā politiska maksa par svinību apmeklēšanu Maskavā?
	– Mēs katrā ziņā gribētu redzēt kādu konkrētu datumu, kad līgumu varētu parakstīt. Viens no teorētiskiem datumiem, kas ticis minēts, ir pēc šīm svinībām, tātad – 10. maijā. 
	Bet, atklāti sakot, man šķiet, ka tajā brīdī līgumam jau vajadzētu būt vismaz parakstītam, ja ne ratificētam. Ideja par 9. maija svinību saistīšanu ar robežlīguma parakstīšanu mums nav pieņemama. 
	Cik noprotu, Rītela kungam ir skaidri likts saprast, ka līgums nebūs gatavs parakstīšanai līdz janvāra beigām, kad Rītela kungs iecerējis doties uz Maskavu privātā vizītē. 
	Arī Eiropas Savienība ir ieinteresēta, lai robežlīgums tiktu noslēgts. ES ir paudusi savu kopēju viedokli, un arī vairākas dalībvalstis divpusējās sarunās ar Krieviju paudušas, ka būtu vēlams, lai Krievija parakstītu robežlīgumus ar Igauniju un Latviju. Tātad gaidīsim, kas notiks tālāk. 
	– Izskanējis viedoklis, ka Igaunija un Lietuva kompensāciju prasīšanas ziņā no Krievijas bijušas daudz aktīvākas nekā Latvija. Lietuvā pat aprēķināta summa, ko pieprasīt no Krievijas, – 20 miljardi dolāru. Latvijā, cik zināms, šobrīd nekādu aprēķinu nav. Lietuvā un Igaunijā gatavību rūpēties par kompensāciju saņemšanu izteikušas valstis. Taču jūs esat aicinājusi Latvijas pilsoņus individuāli vērsties tiesā. Jūsu padomnieks Antonijs Zunda konkretizējis: tā varētu būt Eiropas cilvēktiesību tiesa. 
	– Lietuva un Igaunija bijušas aktīvākas? Es domāju, tas ir visai nosacīti. Labi, var jau uzstādīt ļoti teorētiskas zaudējumu aplēses, bet kāds būs nākamais solis? 
	Piedodiet, ja esmu palaidusi garām, bet es neesmu dzirdējusi, ka Lietuva vai Igaunija būtu nākusi klajā ar kādu stingru formulējumu saistībā ar kompensāciju pieprasīšanu un iesniegusi kompensācijas prasību. Es neredzu, ka šajā ziņā būtu kāda atšķirība starp visām trim Baltijas valstīm.
	– Tomēr presē ziņots, ka Lietuvā un Igaunijā pie šā jautājuma nopietni strādā, notiek aprēķini. Latvijas pagaidu tiesnese ECT Jautrīte Briede apgalvo: Latvijas pilsoņi nevar iesniegt prasības par kompensācijām no Krievijas ECT noilguma dēļ. Tātad vērsties cilvēktiesību tiesā nav iespējams.
	– Latvijas likumdošanā, piemēram, noziegumiem pret cilvēci nav noilguma, tāpat kara noziegumiem, genocīdam. Varbūt Latvijas pārstāve šajā tiesā varētu nākt klajā ar kādu rekomendāciju Latvijas valdībai? 
	– Ilvess, bijušais Igaunijas ārlietu ministrs, mudinājis visas trīs Baltijas valstis apvienot savas finansiālās pretenzijas pret Krieviju. Vai Latvija būs dzirdīga Ilvesa aicinājumam? Vai te varētu ķerties pie aprēķiniem? 
	– Aprēķinu veikšana būtībā ir teorētiska. Nav iespējams objektīvi izvērtēt visus apstākļus. Tie ir jautājumi, kas skar valsti kopumā, cilvēku mūžus vairāku paaudžu garumā. Nonākt pie jelkādiem objektīviem kritērijiem ir ārkārtīgi grūti. Piemēram, ļaudis aizgāja trimdā, Latvijā atstājot savus īpašumus. Viņu mājās iegāja sarkanarmijas virsnieki, piesavinājās viņu sudraba nažus, dakšiņas, porcelānu un citas mantas un viņu mājās nodzīvoja 50 gadus. Bet tagad viņi ir aizgājuši... 
	Par 50 gadus ilgu īpašumu lietošanu varbūt viņiem varētu piesūtīt īres rēķinus, bet tad viņi atkal piesūtīs rēķinu par to, cik savulaik ieguldījuši, šo māju labojot. Un tā mēs varam apmainīties ar rēķiniem par to, kas noticis 50 gadu garumā, un tas var būt pietiekami sarežģīti. 
	– Kā var spriest, kaimiņvalstīs taču kāda aprēķinu metodoloģija tiek izmantota. 
	– Var uzlikt kādu arbitrāžas cenu, teiksim, par zaudētām dzīvībām, kā rīkojas apdrošināšanas firmas. 
	Taču te galvenais jautājums ir, vai Krievija kā Padomju Savienības juridiskā mantiniece ir gatava uzņemties tās saistības. Krievija līdz šim to ir kategoriski noliegusi. 
	Tādēļ vispirms starptautiskajai tiesai būtu jāpanāk, lai Krievija piekristu pārņemt ne tikai Padomju Savienības kredītus, bet arī tās debetus. Tad jau tālāk varētu sākt runāt par detaļām, ko tieši iekļaujam šajā aprēķinā: cilvēku dzīvības, vergu darbu, ar ko tika izveidotas raktuves, uzbūvētas pilsētas. 
	Manuprāt, vergu darbs ir visstingrākais arguments, ko var izmantot, runājot par kompensācijām. Pēc jebkuras likumdošanas vergu darbs ir kompensējams, jo cilvēki strādājuši par pliku velti. Te nu nekādas atrunas nav iespējamas un šajā lietā nav noilguma. 
	Par citām abstraktākām lietām aprēķini tīri konceptuāli nav tik vienkārši. Zaudējumi – tas ir ļoti izplūdis jēdziens. Jābūt konkrēta tipa zaudējumiem, par kuriem tad varam arī runāt. 
	– Tas droši vien ir jau tehniskas dabas jautājums: tieši par ko prasīt. Vai, runājot par kompensācijām no Krievijas, var cerēt uz Baltijas valstu vienotu pozīciju? 	– Tas ir jautājums, par ko būs jādebatē gan valdībās, gan parlamentos. 
	– Vai jūs uzņemtos to virzīt?
	– Ja šāda iniciatīva ir nākusi no parlamentāriešiem, tad viņiem vispirms parlamentāriešu līmenī vajadzētu nonākt pie šādas vienošanās. Savukārt parlamentārieši varētu vērsties pie savu valstu valdībām. Aprēķini – tas ir ministriju, tātad izpildvaras darbs. 
	– Ja Baltijas valstis vienoti prasītu kompensācijas no Krievijas, tas vienlaikus būtu arī jautājums par vienotu pozīciju, ar Krieviju runājot par padomju okupācijas atzīšanu.
	– Krievija par šo jautājumu atsakās runāt: tā esot nevis Krievijas, bet Padomju Savienības darīšana! Padomju Savienība ir sabrukusi. Tātad mums šajā gadījumā trūkst dialoga partnera. 
	Protams, mēs vēlētos, lai Krievijā notiktu pagātnes izvērtēšana, kā līdzīgi tas noticis Polijā, Baltijas valstīs, kā savu pagātni izvērtējuši somi, vācieši. 
	Krievija atsakās uzņemties atbildību par savu tēvu vai tēvutēvu grēkiem. Vācija šādu atbildību uzņēmās un bija gatava nest. 
	– Bet Baltijas valstis vienoti Krieviju par okupāciju jau arī nav uzrunājušas.
	– Visus šos neatkarības gadus, šķiet, nav bijis nevienas amatpersonas – augstas vai zemas –, neviena parlamentārieša, kurš jebkurā tikšanās reizē ar Krieviju par šo jautājumu nebūtu runājuši. Par to ir nemitīgi runāts.
	– Taču ne jau visas trīs Baltijas valstis kopā.
	– Tas taču ir tas pats jautājums. 
	– Atļaujiet jums nepiekrist. 
	Prezidentes kundze, jūs aicinājāt gada laikā ratificēt Vispārējo mazākumtautību konvenciju. Mazākumtautības definīcija 14 gadu laikā tā arī nav izstrādāta. Kāda ir jūsu vīzija: kas ir mazākumtautības Latvijā?
	– Šajā jautājumā nedrīkstētu tā vienkārši un subjektīvi nākt klajā ar kaut kādām frāzēm. Definīcijai jābūt tādai, kas absolūti saskan ar starptautiskajām saistībām, ko Latvija uzņēmusies, tai jābūt saskaņā ar Satversmi un Latvijas likumiem. Cik zinu, integrācijas sekretariāts un Ārlietu ministrija pie mazākumtautību definīcijas strādā. 
	– Pabrika kungs apgalvojis, ka konvencija nebūtu attiecināma uz padomju laika imigrantiem. Vai jūs tam piekristu? 
	– Te nav jautājums par to, vai man šāda definīcija patīk vai nepatīk. Jautājums ir: vai juridiski, starptautiski ar šādu definīciju mēs varam nodrošināt Latvijas intereses. Tāpēc juristu un ekspertu līmenī jāizvērtē, vai šāds formulējums, piemēram, starptautisko cilvēktiesību izpratnē, teiksim, Strasbūras tiesā un citur tiktu akceptēts. Tātad vispirms jānoskaidro, kāda ir situācija. 
	Katrs vārds un pat katrs komats šajā definīcijā var būt ar smagām sekām. Šis ir jautājums, kas jāsagatavo tiešām rūpīgi. 
	– Vai konvenciju, jūsuprāt, vajadzētu ratificēt ar atrunām? Nāk arī signāli: atrunas netikšot pieļautas. 
	– Tas ir absurds! Atrunas bijušas ļoti daudzām valstīm. Juridiski un pēc taisnības principa nav nekāda pamata Latvijai izvirzīt atšķirīgus kritērijus nekā citām valstīm. To nu gan es neesmu gatava pieņemt! 
	Minoritāšu jautājums ir sarežģīts, katrā valstī šajā ziņā ir atšķirīga situācija, bet pati konvencija – ļoti vispārēja. 
	Neaizmirsīsim, ka pirms desmit gadiem Latvija šo konvenciju ir parakstījusi. Ja parlamentā un valdībā izlemts, ka Latvijai konvencija jāparaksta, tad tas arī kaut ko nozīmē. Tas taču netika izlemts paģirās vai kādā apdulluma brīdī, bet gan nopietni un juridiski korekti izvērtēts. 
	Mēs taču atzīstam principus, kas noteikti konvencijā, atzīstam, ka ļaudīm, kas nav vairākumā, ir tiesības uz savu kultūras mantojumu. Neparakstot konvenciju, gandrīz vai iznāktu, ka mēs šādas cilvēku tiesības noliedzam. 
	Jautājums ir, kā konvencija tiek piemērota, tātad – par atrunām. Mums jāatrod tādi formulējumi, kas atbilstu situācijai Latvijā un valsts interesēm. 
	– Nākamais ir 2005. gads, kad apritēs 15 gadi kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas. Kādi lielāki darbi, gatavojoties 4. maija svinībām, vēl būtu jāiespēj? Par ko mēs, atskatoties uz 15 neatkarības gadiem, jūsuprāt, varam būt lepni?
	– Mēs varam būt lepni par sevi, par savu tautu, par to, ka esam spējuši atjaunot savu valstiskumu. Mēs varam būt lepni, ka esam bijuši spējīgi aiziet no totalitārisma politikā un ekonomikā uz demokrātisku sabiedrību. Esam spējuši uzsākt līdzdalību ES un NATO, un tas sniedz mums nopietnas attīstības iespējas cilvēku labklājībai un drošībai. Es 4. maijā labprātāk skatītos uz darbiem, kas mums vēl ir priekšā. Mums jāiet uz priekšu visās frontēs, uz priekšu jāvirzās katrā atsevišķā jautājumā.
	– Varbūt nākamgad uz lielāku atzinību un ievērību var cerēt nacionālie partizāni? Lielā mērā taču tieši viņi padomju laikā palīdzēja uzturēt ideju par Latvijas valsti. Vai, jūsuprāt, valsts morālais parāds šiem vīriem ir nolīdzināts?
	– Vēsturnieku komisija nākamgad jūnijā ir ieplānojusi zinātnisku konferenci, veltītu šiem jautājumiem. Zinātnieki no Lietuvas, Polijas, Baltkrievijas, Igaunijas, Krievijas un citām valstīm konferences laikā uzstāsies ar referātiem par nacionālo pretošanos Austrumeiropā pēc Otrā pasaules kara. Tas parādīs situāciju reģionā, arī Latvijā. Domāju, ka nacionālajām partizānu cīņām pēckara Latvijā bija gan kopīgas, gan atšķirīgas iezīmes, salīdzinot ar citām PSRS okupētajām valstīm. Nacionālo partizānu cīņas bija apliecinājums un pierādījums tam, ka Latviju pēc Otrā pasaules kara beigām okupēja PSRS. Latvija tādējādi atšķirībā no 1940. gada apliecināja gatavību cīnīties par savu neatkarību un brīvību. 
	Domāju, ka Lietuvā nacionālo partizānu cīņām bija daudz lielāks vēriens un centralizētāka vadība. Tās bija labāk koordinētas nekā Latvijā. Līdz ar to jau tūlīt pēc neatkarības atjaunošanas Lietuvā šis jautājums ieguva valstiskāku skanējumu. Droši vien arī Latvijas vēsturnieku komisija, kas ar nākamo gadu pievērsīsies detalizētākai nacionālās pretošanās kustības vēstures pētīšanai, dos jaunas atziņas.
	– Bieži vien valsti salīdzina ar koku, kas rūpīgam dārzniekam jāveido un jākopj. Latvija var būt lepna par savu stratēģisko mērķu sasniegšanu: iestāšanos ES un NATO. Kādi ir jaunie stratēģiskie mērķi? Kādā virzienā Latvijai jāiet? Daudz runāts par izglītības nozīmi.
	– Tie mērķi, pēc kuriem jātiecas, ir hierarhiski pakārtoti cits citam. Pats svarīgākais mērķis mums ir nostiprināt savas pozīcijas gan NATO, gan ES vidū, lai Latvijas intereses tiktu aizsargātas: nemitīgi radīsies jaunas situācijas, būs jauni lēmumi. Tā ka mums ir būtiski formulēt Latvijas intereses gan drošībā, gan ES politikas jomā.
	Mūsu nākamais stratēģiskais mērķis ir izkļūt no tās pozīcijas, kur šobrīd esam: pēdējā vietā no dalībvalstīm iedzīvotāju caurmēra ienākumu ziņā. Tā ir pietiekami dramatiska situācija, tāpēc Latvijas pirmais mērķis ir: ar visiem iespējamajiem instrumentiem uzlabot savu ekonomisko situāciju. Sākot ar Eiropas fondu apgūšanu, eksporta veicināšanu, investīciju piesaisti.... 
	Dzīves līmeņa uzlabošana nākamos desmit gadus būs Latvijā prioritāte numur viens. Visi citi mērķi ir šim pakārtoti, tajā skaitā izglītība. Izglītība ir viens no instrumentiem, ar kura palīdzību varam cerēt izdzīvot modernajā konkurences pasaulē: gan ES sistēmā, gan globālā līmenī. 
	– "Latvijas Avīze" un "Apollo" rīkoja aptauju par simts Latvijas personībām. Jūs kā personību ar pirmo numuru nosaucāt Krišjāni Baronu. Kāpēc tieši viņu?
	– Savā zinātnieces darbā detalizēti, garu gadu laikā varēju novērtēt to mantojumu, kādu Barons latviešu tautai atstājis. Krājumā apkopojot un sistematizējot tautas dziesmas, viņš cēla latviešu tautas valstisko un nacionālo pašapziņu.
	Arī strādājot "Pēterburgas Avīžu" redakcijā, viņš vērsās pie tautas, lai celtu tās pašapziņu – ne tikai pašlepnumu, bet arī apziņu par savu tautiskumu un savu misiju kā nācijai. 
	Barona veikums pierādīja: lai gan mums nav gadu simtiem veidojusies sava literatūra, nebija sava valstiskuma un tātad daudzas lietas nevarēja attīstīties valstiskuma paspārnē, tautas mutvārdu literatūrā ir saglabāta bagātīga gara dzīve. 
	Jāatceras, ka 19. gadsimtā Eiropā valdīja pārliecība, ka zemnieki ir prasti ļautiņi, ne sevišķi prātā gaiši, ka no viņiem nekad vidusšķiru nevarētu izveidot. Barons ar savu sniegumu parādīja, cik intelektuāli smalka un sarežģīta var būt šo it kā vienkāršo ļaužu gara dzīve. Un tas ir neaptverams ieguldījums mūsu kultūrvēsturē. 
	– Kādu dāvanu jūs vēlētos saņemt gadumijā?
	– Es pat īsti nezinu... Esmu tik aplaimots un tik bagāts cilvēks, man viss ir: bonbongas ir, riekstiņi ir, puķītes ir, eglīte ir... (Smejas.) 
	Ko vairāk var gribēt? Labu veselību, atbalstu tautā, izpratni! 
	Man vislielākais iepriecinājums ir Latvijas sasniegumi. Gada garumā saņemu daudzas dāvanas, par ko varu priecāties. Kad redzu atkal kādu jaunu Latvijas sasniegumu, kad kāds latvietis atkal sevi pierādījis, tā man ir dārga dāvana.

Valūtā...

Eiro kurss Latvijā sasniedzis rekordaugstu līmeni 
LETA  12/28/04     Pāris dienas pirms lata piesaistes eiro Eiropas vienotās valūtas kurss pret Latvijas nacionālo valūtu sasniedzis rekordaugstu līmeni - 70,1 santīmu par eiro.
	Līdz šim Latvijas Bankas noteiktais eiro/lata kurss nav bijis tik augsts. Rītdienai, 29.decembrim, centrālās bankas noteiktais eiro/lata kurss ir 70,2 santīmi par eiro.
	Arī pasaules valūtas tirgos eiro vērtība vakar pirmo reizi pārsniedza 1,36 ASV dolāru atzīmi. "Nordea Bank Finland Plc" Latvijas filiāles valūtu darījumu speciālists Andris Lāriņš aģentūrai LETA atzina, ka Latvijas patērētājiem šāda notikumu attīstība nav labvēlīga.
	Aģentūras LETA aptaujātie eksperti jau iepriekš atzina, ka eiro kursa kāpums var sadārdzināt Latvijas importu, kas lielākoties ir no Eiropas Savienības (ES) valstīm. Līdz ar to tiem iedzīvotājiem, kuru ienākumi ir latos un kuru algas nepalielinās, var samazināties pirktspēja.
	Savukārt ilgtermiņā eiro kursa kāpums Latvijas tautsaimniecībai ir izdevīgs, jo eksportētājiem, kas preces ražo Latvijā realizēšanai eirozonas valstīs, palielinās ienākumi. Tas var pozitīvi ietekmēt Latvijas eksporta konkurētspēju un mazināt Latvijas maksājumu bilances tekošā konta deficītu.
	Saskaņā ar valdības apstiprināto plānu par Latvijas gatavošanos pilntiesīgai dalībai Ekonomikas un monetārajā savienībā lata piesaiste eiro notiks nākamā gada 1.janvārī. Lata un eiro piesaistes kurss tiks paziņots 30.decembrī ap plkst.16.
	Lata piesaiste eiro notiks pēc Eiropas Centrālās bankas fiksētajiem pasaules valūtas tirgus kursiem, lata un eiro attiecību izrēķinot pēc SDR kursu formulas - līdzīgi, kā tas notiek ik dienas.
	Turpmāk ASV dolāra un citu pasaules valūtu kursus Latvijas Banka noteiks pēc lata piesaistes kursa eiro un eiro un attiecīgo valūtu savstarpējiem kursiem. Tas nozīmē, ka turpmāk lata grāmatvedības kurss pret eiro piesaistītām valūtām, piemēram, Igaunijas kronu vai Lietuvas litu, būs nemainīgs, toties lielākas svārstības gaidāmas pret citām valūtām, piemēram, ASV dolāru.
	Latvijas Banka nodrošinās lata un eiro maiņas kursa svārstības 1% apjomā no centrālā jeb piesaistes kursa.
	Centrālā banka uzsver, ka lata piesaiste eiro ir likumsakarīgs solis, Latvijas tirdzniecībai un tautsaimniecībai aizvien vairāk kļūstot saistītai ar ES valstīm. Turklāt lata piesaiste eiro ir nepieciešama, lai nākotnē ieviestu eiro, ko Latvija, pievienojoties ES, ir apņēmusies izdarīt. Latvija nacionālo valūtu - latu - ar eiro plāno aizstāt 2008.gadā. 
Šodien pulksten 16 latu salaulā ar eiroJuris Paiders,  NRA   12/30/04    No šodienas lats maina savu līdzšinējo piesaisti no SDR groza, kurā noteicošais ir ASV dolārs, kā arī ietilpst eiro, Japānas jena un Lielbritānijas mārciņa, uz eiro.
	Latvijas Bankas (LB) valūtu kurss 31. decembrim ir noteikts 70,3 santīmi par vienu eiro. No nākamā gada lats tiks cieši, iespējams, uz visiem laikiem, piesaistīts pie eiro. Tiesa, lata piesaistes kurss varētu atšķirties no 31. decembra kursa, jo tas tiks noteikts tikai šodien.
	Uz Neatkarīgās jautājumu, vai lata piesaistes kurss ievērojami atšķirsies no 31. decembra LB noteiktā, bankas sabiedrisko attiecību pārvaldes direktors Mārtiņš Grāvītis paskaidroja: "Lats tiks piesaistīts pie eiro pēc tirgus kursa, un piesaistes brīdī tas netiks nedz devalvēts, nedz revalvēts."
	Jau rakstīts, ka lata kurss pret eiro tiks noteikts 30. decembrī, kad aptuveni pulksten 15.15 būs zināmi Eiropas Centrālās bankas noteiktie ārzemju valūtas kursi, pēc kuriem Latvijas Banka aprēķinās tās dienas lata kursu, kas pēc tam tiks publiskots pulksten 16.00.
Lata piesaistes eiro kurss - 70,28 santīmi par eiro 
LETA  12/30/04     Lata un eiro piesaistes kursu Latvijas Banka noteikusi 70,2804 santīmi par eiro, un tas būs spēkā no nākamā gada 1.janvāra līdz Latvija pievienosies eirozonai un tiks ieviesta Eiropas vienotā valūta.
	Līdz ar to turpmāk lata vērtība pret eiro būs fiksēta, līdzīgi kā iepriekšējos desmit gadus pret SDR grozu. 
	Lata piesaistes eiro kurss noteikts pēc Eiropas Centrālās bankas (ECB) fiksētajiem pasaules valūtas tirgus kursiem, lata un eiro attiecību izrēķinot pēc SDR kursu formulas - līdzīgi, kā tas noticis ik dienu.
	Lata pārsaistes brīdī no SDR uz eiro Latvijas Banka neveic nedz lata revalvāciju, nedz devalvāciju.
	Turpmāk ASV dolāra un citu pasaules valūtu kursus Latvijas Banka noteiks pēc lata piesaistes kursa eiro, kā arī eiro un attiecīgo valūtu savstarpējiem kursiem. Tas nozīmē, ka turpmāk lata grāmatvedības kurss pret eiro piesaistītajām valūtām, piemēram, Igaunijas kronu vai Lietuvas litu, būs nemainīgs, toties lielākas svārstības gaidāmas pret citām valūtām, piemēram, ASV dolāru.
	Centrālā banka norāda, ka lata piesaiste eiro ir pirmais nepieciešamais solis ceļā uz eiro kā savu valūtu nākotnē. Viens no eiro ieviešanas kritērijiem paredz to, ka vismaz divus gadus pirms eiro ieviešanas valsts nacionālajai valūtai jābūt piesaistītai eiro un tās valūtas kurss attiecībā pret eiro nedrīkst pārlieku svārstīties. 
	Latvijas Banka nodrošinās lata un eiro maiņas kursa svārstības 1% apjomā no centrālā jeb piesaistes kursa.
	Eiro Latvijā varētu ieviest 2008.gada sākumā. 

Saimniecībā un biznesā...

Vēlas piedzīt Ls 1,9 miljonus no "Ķemeru" rekonstrukcijas projekta izstrādātāja 
LETA  12/23/04     Sanatorijas "Ķemeri" īpašnieks SIA "Ominasis Latvia" Rīgas apgabaltiesā iesniedzis prasību par 1,91 miljona latu piedziņu no Latvijas un Vācijas kopuzņēmuma, celtniecības darbu veicēja SIA "NĪA" un Čezāres Stefano Bernardinelli.
	Kā ziņots, savulaik arhitektu birojs "Cesare Stefano Bernardinelli" izstrādāja sanatorijas "Ķemeri" rekonstrukcijas projektu, savukārt SIA "NĪA" sāka būvdarbus.
	Kā aģentūru LETA informēja apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģijas kancelejas vadītāja Inta Simakova, "Ominasis Latvia" prasību tiesā iesniedzis vakar, 22.decembrī. Patlaban vēl nav izlemts, vai ierosināt civillietu.
	Kā aģentūrai LETA sacīja "Ominasis Latvia" konsultants Tofiks Kavārs, firmai zaudējumus radījis arhitektu birojs "Cesare Stefano Bernardinelli" un arī arhitekts Bernardinelli. Prasība iesniegta gan pret biroju, gan arhitektu.
	"Ominasis Latvia" neesot iebildumu pret SIA "NĪA". Aptuveni 3,5 miljonu ASV dolāru zaudējumus nodarījis tieši sanatorijas rekonstrukcijas projekta izstrādātājs, kurš izmantojis SIA "NĪA", lai darbotos Latvijā.
	LETA jau ziņoja, ka nākamā gada jūnija beigās kādreizējās sanatorijas ēkā paredzēts iekārtot kūrvietu "Ķemeri Kempinski Palace" ar 150 luksusa istabām.
	Paredzēts, ka līdz 2007.gadam sanatorijā jāiegulda desmit miljoni latu. 

Prezidente izsludinās grozījumus likumā par dzīvojamo telpu īriLETA  12/23/04    Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga nolēmusi izsludināt grozījumus likumā "Par dzīvojamo telpu īri", kas paredz īres griestus saglabāt vēl trīs gadus, informēja prezidentes preses sekretāre Aiva Rozenberga. 
	Prezidentei gan nav bijusi iespēja un laiks rūpīgi izvērtēt likuma sekas, jo Saeima likuma apstiprināšanu novilcinājusi līdz pēdējam brīdim, norādīja Rozenberga. Tādējādi Vīķe-Freiberga nav spējusi izvērtēt, vai denacionalizēto namu īpašnieku īpašuma tiesību ierobežojums vēl uz trīs gadiem ir samērīgs risinājums šo namu īrnieku interešu un tiesību aizsardzībai. 
	Likums tiks izsludināts vienīgajā datumā, kad tas iespējams atbilstoši tiesību aktu prasībām un likumu izsludināšanas kārtībai - 30.decembrī. 
"Ekonomistu apvienība 2010" prognozē 7,5% IKP pieaugumu nākamgad 
LETA  12/24/04    "Ekonomistu apvienība 2010" prognozē, ka nākamgad turpināsies strauja Latvijas ekonomikas izaugsme un iekšzemes kopprodukts (IKP) pieaugs par 7,5%.
	Kā aģentūru LETA informēja apvienībā, ekonomisti prognozē, ka nākamgad Latvijā turpinās palielināties iekšējais patēriņš tirdzniecībā, komercpakalpojumos un būvniecībā, kuru veicina gan lētie kredīti, gan arī iedzīvotāju reālo ienākumu pieaugums.
	Tāpat pozitīva ietekme uz Latvijas ekonomiku būs valūtas riska samazināšanai un papildu investīciju resursiem no Eiropas Savienības (ES) fondu naudas.
	Bremzējoša ietekme uz IKP pieaugumu būs importa pieaugumam, ko nosaka iekšējā patēriņa izaugsme, kā arī cenu pieaugumam, kas var bremzēt atsevišķu nozaru attīstību. Tomēr šie faktori, pēc "Ekonomistu apvienības 2010" domām, nespēs būtiski "nobremzēt" Latvijas ekonomiku.
	Apvienība uzskata, ka pastāv vairāki riska faktori, kuru ietekmi uz Latviju grūti prognozēt - energoresursu cenu pieaugums, kredītu procentu likmju celšanās un ekonomikas attīstības palēnināšanās ES kopumā, kas var skart un ietekmēt arī Latvijas saimniecības attīstību.
	Neskatoties uz to, "Ekonomistu apvienības 2010" prognoze ekonomikas attīstībai ir viena no optimistiskākajām. Kā atgādina apvienība, līdz šim citas izskanējušās prognozes IKP pieaugumam ir 6,7%, ko sniegusi Finanšu ministrija, 6-8%, ko sniegusi Ekonomikas ministrija, 6,7%, ko sniegusi "Hansabanka", kā arī 6%, ko sniedzis Starptautiskais valūtas fonds.
	"Ekonomistu apvienības 2010" IKP prognoze tiek veidota, apvienības biedriem iesniedzot savu prognozi un tad aprēķinot vidējo rādītāju. Šogad apvienības biedru izteiktās IKP prognozes svārstījās no 6,4% līdz 8,5%.
	"Ekonomistu apvienība 2010" apvieno virkni sabiedrībā pazīstamu Latvijas ekonomistu, kas savā līdzšinējā un tagadējā darbībā lielā mērā nosaka valsts ekonomisko politiku un ekonomisko reformu virzību. Apvienībā darbojas bijušie ekonomikas un finansu ministri, Latvijas Bankas, investīciju fondu un aģentūru vadošie speciālisti, ekonomisko zinātņu doktori. 

Valsts prezidente mudina noskaidrot Ventspils tranzītbiznesa patieso īpašnieku 
Edgars Galzons,  Diena  12/24/04     Pirms lēmuma pieņemšanas, ko nākotnē iesākt ar valstij piederošajām kapitāldaļām uzņēmumā Ventspils nafta (VN), būtu jānoskaidro, kas ir patiesais šīs firmas īpašnieks un kas stāv aiz tā lielākā pastarpinātā akcionāra, Nīderlandē reģistrētās firmas Yelverton Investments. Tā medijos izteikusies Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga. Savukārt ekonomikas ministram Krišjānim Kariņam pēc tikšanās ar Privatizācijas aģentūras (PA) padomi ceturtdien radies iespaids, ka no VN valstij atlikusi olas čaumala, no kuras "izsūkts ārā viss labums" — cauruļvads un termināļi. Ceturtdien turpinājās pārmaiņas, kas Ventspils tranzītbiznesa nozīmīgākajā spēlētājā Ventbunkerā sākās novembrī, — pilnvaras atguva atlaistā uzņēmuma valde.
	Atbildot uz laikraksta Telegraf jautājumu, kā Valsts prezidente vērtē iespēju Ventspils naftas kompleksu pārdot Krievijas uzņēmumiem, V.Vīķe–Freiberga atbildējusi, ka valstij visupirms jātiek skaidrībā, kam un kas pieder uzņēmumos VN un Ventbunkers. "Vairāku gadu laikā tur ir izveidojusies tik sarežģīta īpašnieku struktūra, ka galva reibst, tikai skatoties uz šīm shēmām," teikusi V.Vīķe–Freiberga. "Un visā šajā putrā, atvainojiet par izteikumu, ir grūti noteikt, kādas kapitāldaļas pieder valstij un par kurām valsts atbild. Bet, pirms kaut ko dara tālāk ar valstij piederošajām daļām, šo jautājumu vajag noskaidrot. Kā es saprotu, nav arī zināms, kurš stāv aiz lielā akcionāra Yelverton Investments." Jāatgādina, ka šai Nīderlandes firmai pieder Ventbunkera (VB) akciju kontrolpakete, savukārt VB ir lielākais VN akcionārs. Valstij pieder 38% VN akciju. Publiski izteiktie pieņēmumi par to, ka ar Yelverton Investments varētu būt saistīts Ventspils mērs Aivars Lembergs, līdz šim oficiāli nav pierādīti.
	Tikmēr K.Kariņš ceturtdien tikās ar PA padomi, lai noskaidrotu, ko tās pārstāvji darījuši, lai VN aizstāvētu valsts intereses. Kamēr sabiedrība domā, ka valstij pieder 38% VN akciju, atklājies, ka "mūsu valsts sargi ir šķietami atļāvuši šo vērtību izsūknēšanu", pēc tikšanās viņš teica Dienai. Kā paskaidroja ministrs, cauruļvads pirms vairākiem gadiem nodots SIA LatRosTrans, bet termināļi — firmai "Ventspils nafta" termināls (VNT). "Es esmu absolūtā neizpratnē, kāpēc līdz šim Privatizācijas aģentūras pārstāvji — padome, valde — nav cēluši trauksmi, ka šāda lieta. Kā tas var būt?" retoriski vaicāja K.Kariņš.
	Kā uzskata ministrs, tādus uzņēmumus kā VN vajadzētu pārdot par naudu un pēc iespējas izdevīgākā brīdī, un tas, ka valsts iet prom no uzņēmējdarbības, neesot nekas briesmīgs. "Tas traģiskums, šķiet, ir tas, ka valsts par to nekā nesaņems," atzina ministrs. PA padomes locekļi neesot varējuši atbildēt uz vairākiem K.Kariņa jautājumiem, piemēram, kā PA pārstāvji ir balsojuši par VNT izveidi, vai viņi savus lēmumus saskaņojuši ar PA valdi vai padomi. Tāpēc ministrs pieprasījis PA nedēļas laikā sniegt visus protokolus saistībā ar VN un VNT, lai redzētu, kā valsts pārstāvji balsojuši VN padomes sēdēs. Pēc tam būšot skaidrs, kādas iespējas valstij atlikušas un ko valsts varētu darīt šajos uzņēmumos. Uz jautājumu, vai PA pārstāvji VN varētu būt rīkojušies ļaunprātīgi, K.Kariņš atbildēja, ka ar secinājumiem vēl negribot steigties. "Jebkurā gadījumā tā nav nejaušība, ja tiešām aktīvi ir iztukšoti laukā no valsts uzņēmuma un valstij vairs nav kontroles par to, kas notiek ar reālajiem aktīviem," teica K.Kariņš.
	Ceturtdien ar Uzņēmumu reģistra (UR) galvenā valsts notāra Jāņa Endziņa lēmumu tika atcelta VB mazo akcionāru sapulces vienošanās par uzņēmuma padomes maiņu. Kā zināms, 8.decembrī notikušajā atkārtotajā sapulcē VB akcionāri, kas pārstāvēja aptuveni 27% pamatkapitāla, iecēla jaunu padomi, bet tā — jaunu valdi. Kā Dienai paskaidroja J.Endziņš, mazie akcionāri nebija ievērojuši likumā noteikto termiņu, ka paziņojums par sapulces (to skaitā arī atkārtotas) sasaukšanu izsludināms ne vēlāk kā 30 dienas pirms sanāksmes. Tādējādi kopš ceturtdienas VB valdes priekšsēdētāja amatu, kurā kopš decembra sākuma strādāja Dzintars Kašs, atkal ieņem Miks Ekbaums. J.Endziņš piebilda, ka saskaņā ar likumu UR nav jāpārbauda akcionāru lēmumu pieņemšanas faktiskie apstākļi, tāpēc UR lēmumu pieņēmis, ņemot vērā tos dokumentus, kas bija tā rīcībā. Lēmumu iespējams pārsūdzēt administratīvajā tiesā.
	Paziņojumā, kuru VB akcionāres SIA Kement vārdā parakstījis firmas pilnvarotais pārstāvis Olafs Berķis, UR galvenā valsts notāra lēmums nodēvēts par "prettiesisku un iekšēji pretrunīgu". VB statūtos rakstīts, ka atkārtota akcionāru sapulce jāsasauc 30 dienu laikā no nenotikušās sapulces dienas, taču Kement pieņemot, ka J.Endziņš nav izlasījis uzņēmuma statūtus. "SIA Kement ir grūti atzīt, ka UR galvenā valsts notāra lēmums ir pieņemts objektīvi, bez citu šajā lietā ieinteresēto personu iespējamās ietekmes," teikts paziņojumā, tāpēc firma tuvākajā laikā vērsīšoties tiesībaizsardzības iestādēs.

Īsumā par biznesu
LETA  12/28/04     Latvijas importētājus interesē zivis un vīni. Zivis un zivju produkti, šķīstošā kafija un Bulgārijas un Rumānijas izcelsmes vīni ir preces, kuru importam paredzētajām tarifu kvotām šogad Latvijas uzņēmēji iesnieguši visvairāk pieteikumu. Kā informēja Valsts ieņēmumu dienesta muitas pārvaldes sabiedrisko attiecību speciāliste Marika Salmiņa, laikā no šā gada 1. maija līdz 27. decembrim Latvijas uzņēmēji iesnieguši 519 tarifu kvotu pieteikumus. 504 gadījumos Eiropas Komisija (EK) šogad piešķīrusi 100% tarifu kvotas, proti, piešķirti maksājumu atvieglojumi visam pieteikumā norādītajam preču daudzumam. Kopš Latvijas iestāšanās ES arī mūsu uzņēmēji var pieteikties EK piešķirtajām kvotām dažādu preču ievešanai ar pazeminātu vai nulles tarifa likmi.
Inflācija apsteidz 2.pensiju līmeņa ienesīgumu, tomēr dalībnieku skaits kuplo 
Zane Piļka, Gunārs Valdmanis, BNS, speciāli Dienai 12/28/04     Lielākā daļa pensiju 2.līmeņa dalībnieku devuši priekšroku privāto pārvaldītāju ieguldījumu plāniem.	Lai gan 2004.gadu 2.līmeņa pensiju pārvaldītāji nevērtē kā īpaši veiksmīgu no finansiālās atdeves viedokļa, straujā pensiju sistēmas dalībnieku skaita pieauguma un iedzīvotāju uzticības pieauguma dēļ privātajiem pārvaldītājiem kopumā tas ir bijis veiksmīgs.
	"Mūsu skatījumā šis gads ir veiksmīgs — ir audzis gan iedzīvotāju skaits, kas uzticējuši pensiju sistēmas otrajā līmenī uzkrātos līdzekļus privātajiem pārvaldītājiem, gan arī privāto pensiju pārvaldīto līdzekļu apjoms," atzīst ieguldījumu sabiedrības Optimus fondi izpilddirektors Normunds Igolnieks. Pēc viņa domām, īpaši pozitīva tendence ir tas, ka būtiski aug iedzīvotāju izpratne par pensiju sistēmu kopumā, ko apliecina fakts, ka aizvien biežāk pensiju pārvaldītāju klienti interesējas ne tikai par otro, bet arī par trešo pensiju līmeni.
	Pēc Hansabankas valdes locekļa Māra Mančinska teiktā, šā gada laikā sasniegtais pensiju sistēmas brīvprātīgo dalībnieku skaits un privāto pārvaldītāju apkalpoto sistēmas dalībnieku īpatsvara pieaugums apliecina, ka uzticība privātajiem pārvaldītājiem un sistēmai kopumā ir augusi.
	Joprojām ar savam ieguldījumu plānam vislielāko dalībnieku skaitu var lepoties Valsts kase, kurai līdz 22.decembrim savus līdzekļus uzticējuši 215,3 tūkstoši iedzīvotāju.
	Aptuveni līdzīga situācija ir ar piesaistīto līdzekļu apjomu — Valsts kases ieguldījumu plānā pārvaldīto aktīvu vērtība sasniegusi 14,9 miljonus latu, kamēr privāto pārvaldītāju aktīvu vērtība bija gandrīz 43 miljoni latu. No privātajiem pārvaldītājiem ar lielāko piesaistīto dalībnieku skaitu un līdzekļu apjomu var lepoties Hansa fondi, kura ieguldījumu plānu dalībnieku skaits sasniedzis 185 tūkstošus, bet piesaistīto aktīvu apjoms — 16,6 miljonus latu. 115 tūkstošus dalībnieku un aptuveni deviņus miljonus latu izdevies piesaistīt Optimus fondiem, savukārt trešajā vietā ierindojusies Parekss ieguldījumu sabiedrība, kurai izdevies piesaistīt attiecīgi gandrīz 100 tūkstošus dalībnieku un 6,25 miljonus latu.
	Speciālisti atzīst, ka straujā inflācijas kāpuma dēļ, ko galvenokārt veicinājusi Latvijas iestāšanās ES un degvielas cenu pieaugums, pensiju pārvaldītāju sasniegtais ienesīgums šogad ir atpalicis no inflācijas, tomēr tas nav vērtējams kā zems. "Ir tikai normāli, ka tagad un arī nākotnē tiks piedzīvoti gadi gan ar zemāku, gan augstāku ienesīgumu, tomēr ilgtermiņā ienesīgums būs lielāks nekā inflācija," teica N.Igolnieks.
	Pēdējos 12 mēnešos lielākais ienesīgums bijis Parekss ieguldījumu sabiedrības piedāvātajam Aktīvajam ieguldījumu plānam — 6,64%, kā arī Hansa fondu plānam Dinamika un Baltikums Asset Management piedāvātajam Universālajam ieguldījumu plānam — 6,18%. Saskaņā ar Centrālās statistikas pārvaldes datiem, patēriņa cenas šā gada novembrī, salīdzinot ar pērnā gada novembri, ir pieaugušas par 7,2 procentiem. 
	Raksturojot situāciju 2.līmeņa pensiju sistēmā, liela daļa privāto pārvaldītāju atzīst, ka neapmierinoši vērtē Valsts kases darbību šajā jomā, uzsverot, ka pašreizējā situācijā tā strādā ar ievērojami izdevīgākiem nosacījumiem, kas rada nevienlīdzīgu konkurenci. Gan Parekss, gan Optimus fondu pārstāvji ir vienisprātis, ka nenoliedzami Valsts kases darbību 2.līmeņa pensiju sistēmas ieviešanas sākumposmā var vērtēt kā veiksmīgu, tomēr tagad būtu laiks pielāgot sistēmu tirgus ekonomikas principiem un pakāpeniski jāpārtrauc Valsts kases darbība tajā vai arī jāpakļauj tā tiem pašiem noteikumiem, pēc kādiem strādā pārējie tirgus dalībnieki. Optimus fondu pārstāvis piebilst, ka atšķirībā no privātajiem pārvaldītājiem Valsts kasei strādāt ir ievērojami vienkāršāk, jo dalībnieki tās ieguldījumu plānam tiek piesaistīti automātiski, savukārt Finanšu un kapitāla tirgus komisijas uzraudzībai tā nav pakļauta. 
	Tomēr Finanšu ministrijas pārstāvju izteikumi liecina, ka, visticamāk, Valsts kase par iziešanu no 2.pensiju sistēmas līmeņa nedomā. Komentējot Valsts kases sasniegtos ienesīguma rādītājus šā gada decembra sākumā, Finanšu ministrijas Komunikācijas departamenta direktore Baiba Melnace pauda: "Valsts kase spēj nodrošināt tādu pašu līdzekļu ienesīgumu kā privāto pārvaldītāju piedāvātie konservatīvie ieguldījumu plāni, taču Valsts kase vienlaikus saglabā arī maksimālu līdzekļu drošību, kas ir Valsts kases kā valsts pārvaldītāja galvenais mērķis."
***
Pārskats par valsts fondēto pensiju shēmas ieguldījumu plāniem
Ieguldījumu plāni pēc kategorijām; Ienesīgums, % gadā: pēdējos 12 mēn.; kopš darbības sākuma; neto aktīvu vērtība, LVL; dalībnieku skaits 
Konservatīvie plāni
Valsts kases ieguldījumu plāns 4,71 5,33 14 941 701,99 215 307
Astra Krājfondi IP Klasika – 9,20 91 184,52 2003
Baltikums konservatīvais IP 3,18 4,25 80 917,25 1756
Hansa pensiju IP Stabilitāte 3,63 3,45 2 565 071,04 35 912
LVAIS ieguldījumu plāns Daugava 4,73 5,47 458 455,84 9015
Parekss Universālais ieguldījumu plāns 5,02 5,37 1 102 580,10 19 052
Suprema/EVLI IP Jūrmala 0,81 0,85 614,45 16
Sabalansētie plāni
LVAIS ieguldījumu plāns Venta 4,42 4,02 22 035,88 384
Optimus sabalansētais plāns 4,06 4,05 1 659 843,96 19 568
Optimus Latvijas plāns 3,81 3,62 299 414,63 3268
Aktīvie plāni
Astra krājfondi IP Ekstra 8,23 113 847,94 1699
Baltikums universālais IP 6,18 5,05 126 361,47 1847
Hansa pensiju IP Dinamika 6,18 5,35 14 101 474,02 150 251
LVAIS ieguldījumu plāns Gauja 5,05 4,32 33 558,38 531
Optimus aktīvais plāns 4,09 4,37 5 777 492,37 76 127
Optimus Eiropas plāns 3,89 4,25 1 241 867,67 17 768
Parekss Aktīvais ieguldījumu plāns 6,64 6,63 5 156 481,00 78 978
Suprema/EVLI IP Rivjera 2,33 1,38 16 098,63 150
Suprema/EVLI IP Safari 3,12 4,94 22 545,87 74
Kopā visi plāni 47 811 547,01 633 706
Dati: www.manapensija.lv

Pārmet nelietderīgu Eiropas naudas tērēšanu laukosDaiga Kalniņa,  NRA  12/29/04    Pašvaldību vadītāji sašutuši, ka Eiropas Savienības platību maksājumu un lauksaimniecībai mazāk labvēlīgu apvidu atbalsta naudu saņēmēji atdod izklaidei, pirmssvētku tēriņiem un sadzīves preču iegādei, nevis saimniecību attīstībai un nodokļu parādu nomaksai. 
	"Gada nogalē rajonu centru un lauku veikali, kā arī krogi līgojas, kur laucinieki svin pirmo vienotā platību maksājuma – eironaudas – saņemšanu, bet lauku attīstība lai pagaida, un pagasti parādnieku zemes nodokļus lai maksā paši," pauda Dunavas pagasta padomes priekšsēdētājs Pēteris Ķiploks. Jēkabpils Lauksaimniecības pārvaldes vadītājam Guntim Pusbarniekam esot skumji vērot, kas notiek ar šo naudu. Tā būtu jāiegulda saimniecību attīstībā, taču to tērē, piemēram, sadzīves preču iegādei. Reģionā, kurā ietilpst Jēkabpils un Madonas rajons, uz maksājumiem no zemes īpašniekiem, kuri apsaimnieko no viena līdz 500 hektāriem, iesniegti 6,2 tūkstoši pieteikumu. 
	Līdz 17. decembrim no ES reģions bija saņēmis vairāk nekā četrus miljonus latu. Par katru apsaimniekoto hektāru izmaksāti 40–60 lati.
	Dunavas pagasta vecākais P. Ķiploks sacīja, ka 22. decembrī zemes nodokļu kopējā parāda summa viņa pagastā vien pārsniedza 1000 latu. Līdz ar platību maksājumu saņemšanu parādnieku skaits sarucis. Rubenes pagasta padomes priekšsēdētājs Edvīns Meņķis pastāstīja, ka, pateicoties platību maksājumiem, nomaksāti gadiem krātie nodokļu, to skaitā nekustamā īpašuma nodokļa, parādi. Daudzi zemnieki par šo naudu iegādājušies degvielu un minerālmēslus.
	"Nekur nav minēts, kā būtu jāizmanto no ES lauksaimniecības atbalstam saņemtie līdzekļi un kā kontrolēt to izlietojumu? Vai ir mehānisms, kā tas darāms?" jautā Viesītes mērs Jānis Dimitrijevs, piebilstot, ka atbildi uz to nav varējis sniegt arī Latvijas Pašvaldību savienības vadītājs Andris Jaunsleinis. Pagaidām LPS tikai iesaka ES naudu lauku atbalstam izmaksāt vienīgi tiem zemes īpašniekiem, kuri nomaksājuši nodokļus.
VN nīkuļošanā vaino Lembergu 
Jara Sizova,  Diena  12/29/04    Ventspils naftas līdzīpašnieks Stepanovs: Lembergs bloķē naftas tranzīta biznesa pārdošanu.
	Ventspils naftas (VN) mazie īpašnieki sākuši sarunas ar Krievijas koncernu Severstaļ par Latvijas naftas tranzīta biznesa pārdošanu. Iespējamā pārdošanas summa ir lielāka par pusmiljardu ASV dolāru, taču sarunas bloķē viens no īpašniekiem — Aivars Lembergs, to Dienai atzina viens no VN privātajiem īpašniekiem Oļegs Stepanovs. Viņš arī nenoliedz, ka A.Lembergam pieder vairāk nekā oficiāli reģistrētie 0,27% VN lielākā privātā īpašnieka Ventbunkera akciju. 
	O.Stepanovs uzskata, ka Ventspils naftas pārtapšanā par holdingu, kas notika pēdējā pusotra gada laikā, līdz galam nav ievērotas valsts intereses, jo VN meitasuzņēmums Ventspils naftas terminālis var manipulēt ar saviem ienākumiem un peļņu un tādā veidā valstij pienākošās dividendes var nenonākt vis budžetā, bet nogulties kādas ārzonas starpniekfirmas kontā. Jautāts, vai tas ir iespējams, O.Stepanovs ir lakonisks: "Jā, noteikti!"
	Ekonomikas ministrs Krišjānis Kariņš (Jaunais laiks), kuram arī radušās bažas par valsts interešu neievērošanu, otrdien saņēmis Privatizācijas aģentūras (PA) informāciju par četru valsts pārstāvju rīcību un izvērtēs, kā viņi aizstāvējuši valsts intereses. Ministra preses sekretāre Ieva Zīberga Dienai sacīja, ka līdz pilnās informācijas izvērtēšanai ministrs atturas prognozēt, vai pārstāvji tiks mainīti. 
	Finanšu konsultants, Laika stara direktors Vadims Jerošenko Dienai sacīja, ka uzņēmuma pārveidošana par holdingu tīri no finanšu viedokļa ir pareizs solis un tas nesamazina holdingkompānijas akciju vērtību — šajā gadījumā valstij piederošas daļas VN. 
	Taču, cik daudz valsts var kontrolēt notiekošo meitasuzņēmumos, ir atkarīgs no dibināšanas līgumos un citos dokumentos iekļautajiem nosacījumiem. Tam piekrita arī Ernst&Young partneris Egons Liepiņš, atzīstot, ka meitasuzņēmumus vieglāk kontrolēt vairākuma akcionāriem. 
	Kā Diena jau vairākkārt rakstījusi, VN lielākā īpašnieka Ventbunkers saimnieku ķēdīte atduras kādā pastkastītē, kur reģistrētā ārzonas firma Yelverton Investment. 
	Privatizācijas aģentūra skaidrojumos ministram norāda, ka par VN piederošo kapitālsabiedrību daļu pārdošanu, to skaitā arī VNT kapitāldaļu, lēmums ir jāpieņem VN padomei, kurā ir četri valsts pārstāvji. Valstij pieder ap 38%, un, lai gan tā ir mazākuma akcionārs, tā var bloķēt svarīgus lēmumus, piemēram, par pārdošanu, jo tiem nepieciešams 75% akcionāru atbalsts.
	Valsts pārstāvji Romāns Mežeckis (LPP) un Voldemārs Strīķis (ZZS) Dienai pauda, ka uzņēmuma sadalīšana neapdraud arī valsts kapitāla vērtību, jo meitasuzņēmums 100% pieder VN un arī meitasuzņēmuma budžetu apstiprina holdinga kompānijas — VN padome, kurā darbojas valsts pārstāvji. Trešais valsts pārstāvis Mārtiņš Jansons (bezpartijisks) Dienai atturējās komentēt valsts pozīcijas VN, aizbildinoties, ka ir ārpus valsts, savukārt ar ceturto — Eiženu Cepurnieku Dienai neizdevās sazināties. 
	O.Stepanovs Dienai sacīja, ka, viņaprāt, valsts intereses VN nav aizsargātas līdz galam. Viņš gan izvairījās precizēt, ko tieši valsts var zaudēt, taču jautāts, vai, piemēram, VNT vadība varētu ļaut starpniekiem nosmelt gūto peļņu, līdz ar to samazinot valsts ienākumus, bilda: "Jā, noteikti!" Pašlaik gan, pēc O.Stepanova un abu pilnvarnieku teiktā, VNT tiešām strādā ar zaudējumiem. 9,4 miljonu latu zaudējumus pērn cietusi visa VN, taču tajā pašā laikā privātais Ventbunkers un ar to saistītie uzņēmumi Ventbunkers Loģistika un VB Holding, kas apkalpo tranzītu, guvuši peļņu — attiecīgi 7,7 miljonus un četrus miljonus latu.
	V.Strīķis atzina, ka juridiski valsts nav pasargāta no iespējas, ka privātie akcionāri, ieceļot VNT vadību, neņems vērā valsts viedokļi, jo valsts ir mazākumā. Tiesa, viņaprāt, līdz šim akcionāriem šo jautājumu izdevās saskaņot. Taču, ja vadība strādās tikai privāto īpašnieku interesēs, daļa no kuriem ir nezināmie ārzonās reģistrētie uzņēmumi, VNT varēs netraucēti slēgt ar tiem līgumus par starpniecību un ļaut nosmelt peļņu.
	Pēc O.Stepanova teiktā, par Latvijas naftas tranzīta pirkšanu interesējās Krievijas finanšu rūpnieciskā grupa Severstaļ un pēc konsultācijām secināja, ka nevar pārdot tikai Ventbunkeru, kas pieder ārzonās reģistrētajiem uzņēmumiem, bet var runāt tikai par naftas tranzītu kopumā. "Mēs esam gatavi pārdot 100 procentus akciju naftas tranzītā, kas iekļauj sevī divus naftas cauruļvadus un divus — VNT un Ventbunkers — termināļus," atzina O.Stepanovs. 
	Kādreizējas Privatizācijas aģentūras valdes pārstāvis Viktors Šadinovs Dienai atzina, ka restrukturizācija bija pareizs solis uz pārdošanu, jo potenciālo investoru neinteresēs pārējie VN biznesi, piemēram, izdevniecība, poligrāfija vai nekustamo īpašumu virziens, ko ietvēra nerestrukturizētā VN. No O.Stepanova teiktā izriet, ka VNT atdalīšana bijusi privāto akcionāru interesēs, lai varētu pārdot Ventbunkeru kopā ar termināli.
	Ventbunkers īpašnieks ir ārzonas firma Yelverton Investment. Neoficiāli minēts — tā ir saistīta ar A.Lembergu, taču ārzonu nodrošinātās slepenības dēļ pierādījumu tam nav. Oficiāli Ventspils mēram pieder 0,27% VB akciju.
	O.Stepanovs, runājot par Yelverton Investment saimniekiem, netieši norāda uz A.Lemberga saistību ar to — "domāju, ka tie ir tie paši cilvēki, kas ir kompānijā Ventbunkers, tā teikt, tās spoguļattēlā. (..) Bez manis ar 13 un nedaudz procentiem akciju, ir Kement, kas pārstāv Olafa Berķa intereses, kā arī ir pretējā puse, kur ir Aivars Lembergs, Jānis Blaževičs, Latvijas SIA IAG, tāda pat Austrijas kompānija un holandiešu."

Finanšu ministrs šo gadu vērtē kā veiksmīgu Latvijas tautsaimniecības attīstībaiLETA  12/30/04     Finanšu ministrs Oskars Spurdziņš (TP) šo gadu vērtē kā ļoti veiksmīgu Latvijas tautsaimniecības attīstībai, jo ekonomikas izaugsmes tempa ziņā mūsu valsts kļuvusi par līderi Eiropas Savienībā (ES). 
	Par vienu no būtiskākajiem Finanšu ministrijas veikumiem šogad Spurdziņš uzskata muitas lietu sakārtošanu - no vairāk nekā 60 problēmām, kas muitai radās pēc Latvijas pievienošanās ES, šobrīd līdz galam nav atrisinātas dažas, taču arī tām ir paredzams drīzs risinājums, aģentūru LETA informēja Finanšu ministrijas preses sekretāre Baiba Melnace. 
	Finanšu ministrija esot daudz paveikusi Latvijas normatīvās bāzes sakārtošanā atbilstoši ES prasībām un aktīvi pārstāvējusi Latvijas intereses ES institūcijās, uzskata ministrs. 
	Kā nozīmīgs minēts arī ministrijas darbs pie šā gada valsts budžeta grozījumiem. Kā uzsver Spurdziņš, lai gan finanšu eksperti prognozēja nodokļu ieņēmumu kritumu valsts budžetā pēc šā gada 1.maija, budžeta ieņēmumi pārsnieguši plānoto, tāpēc bijušas iespējas divos budžeta grozījumos vairākām prioritātēm papildus atvēlēt vairāk nekā 75 miljonus latu. 
	Finanšu ministrs ir gandarīts arī par sekmīgo 2005.gada valsts budžeta izstrādi. Nākamā gada valsts budžeta kvalitāti apliecinot būtisks budžeta deficīta samazinājums no sākotnēji plānotajiem 2% no iekšzemes kopprodukta (IKP) līdz 1,68% no IKP, vienlaikus papildu līdzekļus novirzot ES struktūrfondu līdzfinansējumam un veselības aprūpei, kā arī vairākām citām valdības prioritātēm. 
	Spurdziņš pozitīvi vērtē arī Valsts ieņēmumu dienesta (VID) darbu šajā gadā, īpaši - dienesta darba filozofijas pārmaiņas, kurām pateicoties VID ir kļuvis pretimnākošāks uzņēmējiem, darbojoties kā servisa, nevis kā represīva iestāde. Tomēr ministrs atzīst, ka šajā jomā VID vēl ir daudz darāmā. 
	Kā nozīmīgs notikums šajā gada martā Latvijai bijusi desmit gadu eiroobligāciju emisija. Kā uzskata Spurdziņš, Latvija var lepoties ar aizņemšanās izmaksu zemo līmeni un negaidīti lielo investoru pieprasījumu pēc Latvijas vērtspapīriem, kas divas reizes pārsniedza piedāvājumu. 
	Par būtiskākajiem uzdevumiem 2005.gadā finanšu ministrs uzskata nepieciešamību uzturēt tikpat ātru tautsaimniecības attīstības tempu, kas ļautu uzlabot dzīves kvalitāti, palielināt pensijas un darba algas. 
	Pēc Spurdziņa domām, valstij būtu vairāk jāaizstāv savi uzņēmēji ES tirgū, jo tie ir nodokļu maksātāji valsts budžetā. Līdz ar to vairāk naudas jāatvēl ar ES saistīto jautājumu risināšanai. 
	"Latvijai ir vēl nopietnāk jāstrādā kā ES dalībvalstij, jo arī mūsu viena balss var būt diezgan izšķiroša," uzsver ministrs. 
	Valdības un Finanšu ministrijas prioritāte 2005.gadā būs samazināt inflāciju. Valdībai pēc lata piesaistes eiro būs jāseko arī eiro kursa svārstībām. 
	Finanšu ministrs sekos, lai arī 2005.gadā tiktu kārtīgi iekasēti nodokļi un ievērota budžeta izpildes disciplīna. Kā atzīst Spurdziņš, tuvākajos gados Latvija varētu būtiski samazināt budžeta deficītu, lai nākotnē domātu par bezdeficīta budžetu.
Kalvītis: valdība ļaus Latvijai ‘izslimot’ inflācijuLETA  12/30/04Valdība inflācijas pieaugumu neplāno apkarot ar kādu ierobežojumu noteikšanu, ļaujot valstij "izslimot šo slimību", ceturtdien intervijā Latvijas Radio sacīja Ministru prezidents Aigars Kalvītis (TP). 
	Politiķis norādīja, ka par šādu valdības izšķiršanos liecina nākamā gada valsts budžets, kurā ir paredzēts papildu finansējums algām, tāpat tiks palielināts ar iedzīvotāju ienākumu nodokli neapliekamais minimums. 
	Valdība, izstrādājot budžetu, nākamā gada inflāciju prognozējusi 4,3% apmērā. 
	Kalvītis norādīja, ka inflācijas pieauguma cēloņi ir apzināti. Tie ir nokavētā lata piesaiste eiro, kā arī degvielas cenu kāpums un cenu līmeņa izlīdzināšanās pēc valsts iestājas Eiropas Savienībā. 
	Premjers sacīja, ka valdība varētu iet arī citu ceļu, nosakot kādus ierobežojumus, piemēram, algu palielināšanas moratoriju, kā tas savulaik bijis Īrijā, vai arī bremzējot patēriņa aizdevumu izsniegšanu, nosakot kredītu nodokli. 
	Valdība ar Latvijas Banku sekos inflācijas attīstības tendencēm nākamajā gadā un, ja cenu kāpums turpinās būt straujš, tiks meklēti risinājumi. 
	Kalvīša vadītais Ministru kabinets ir apņēmies gada laikā atgriezties pie Māstrihtas konverģences kritērijiem, kas paredz gada inflāciju ap 3,5%. Premjers atzina, ka šīs apņemšanās pildīšana nebūs viegla, jo, piemēram, Krievijas "Gazprom" jau paziņojis par gāzes cenu palielināšanu. 

Partijās un valdībā...

Jaunā kontroliera dēļ uzšvirkst ķildas valdībā
Aija Lulle,  NRA  12/23/04    Valsts kontrolieri vienpadsmit gadu šo posteni ieņēmušā Raita Černaja vietā Saeima vakar izvēlējās kā sporta izslēgšanas spēlēs, pēc ceturtās kārtas ietekmīgo amatu atvēlot Tautas partijas izvirzītajai Ingūnai Sudrabai, liekot uzšvirkstēt nesaskaņām koalīcijā.
	Kā iepriekš paredzēts, par valsts kontroliera amatu cīņa notika vairākās kārtās. Lai arī pirmajā lielākais balsu skaits – 26 – tika Jaunā laika (JL) izvirzītajai Gunai Kalniņai-Priedei, ceturtajā kārtā Saeima viņai tomēr neatvēlēja valsts finanšu kontrolētājas posteni.
	Par I. Sudrabu nobalsoja 58 deputāti, par G. Kalniņu-Priedi – 29 parlamentārieši. 
	Saskaņā ar Saeimas Kārtības rulli I. Sudraba ir ievēlēta valsts kontroliera amatā uz nākamajiem četriem gadiem. Saeima šomēnes grozīja Valsts kontroles likumu, liedzot bijušajam valsts kontrolierim R. Černajam iespēju atkārtoti kandidēt uz amatu. Viņa pilnvaras beidzās 11. decembrī.
	I. Sudraba 2003. gada jūnijā, kad Latvijā valdīja jaunie laiki, pameta darbu Finanšu ministrijā toreizējā premjera Einara Repšes darbības stila dēļ. 
	Viņa paziņoja, ka atstāj darbu, nespējot samierināties ar E. Repšes valdības rīcību, kas budžeta problēmās vainoja Finanšu ministrijas ierēdņus. Finanšu profesionālei piedāvāja darbu Parex bankā. Viņa pati un Tautas partija neuzskata, ka jaunā valsts kontroliere atrastos interešu konfliktā. 
	Citādās domās ir JL, kura kandidāte cīņā par kontroliera vietu cieta sakāvi. 
	"Saeima ir pieņēmusi vissliktāko lēmumu. Vēl sliktāks varēja būt vien PCTVL kandidāta [Eduarda Žemaiša-Dziceviča] apstiprināšana," Neatkarīgajai sacīja JL deputāts Edgars Jaunups, I. Sudrabu nodēvējot par "salīdzinoši mazspējīgu valsts ierēdni". 
	"Viņa aizgāja no Finanšu ministrijas, jo nespēja radīt jaunu sistēmu struktūrfondu apguvē," citu iemeslu nekā pati I. Sudraba min JL deputāts. 
	"Ilūziju par šo koalīciju nevienam nav bijis. (..) Mēs zaudējām šo cīņu, bet cīņa turpināsies tik ilgi, kamēr citi koalīcijas partneri neaptvers, ka ir beidzies agrīnās privatizācijas laiks un labu cilvēku bīdīšana amatos. 
	Ir jāmeklē jauni cilvēki," nesaskaņu kūsāšanu koalīcijā no savas partijas viedokļa raksturoja E. Jaunups. 
***
Ingūna Sudraba
Četrdesmit gadu vecā Parex bankas viceprezidenta vietniece pirms šā amata ieņemšanas privātajā struktūrā vairāk nekā desmit gadu bija Finanšu ministrijas darbiniece, pirms ministrijas atstāšanas 2003. gada jūnijā viņa bija valsts sekretāres vietniece. 1988. gadā viņa ir absolvējusi Latvijas Universitātes Ekonomikas fakultāti, studējusi arī Džordžtaunas universitātē. Pēc universitātes absolvēšanas viņa līdz 1992. gadam strādāja Agrārās ekonomikas institūtā.
Budžets jātulko un jāmāca to lasītImants Vīksne,  NRA  12/23/04    Finanšu ministra lepnums par triecientempā pieņemto nākamā gada valsts budžetu, kas paredz iekasēt 2,592 miljardus, bet iztērēt 2,741 miljardu latu, nepadara šo dokumentu saprotamāku īstajiem naudas īpašniekiem – nodokļu maksātājiem.
	Neatkarīgās aptaujātie eksperti atzīst, ka apzinīgam pilsonim orientēties milzīgajā papīru vai bitu blāķī ir pilnīgi neiespējami, tāpēc ministrijām būtu jācenšas detalizēti skaidrot sabiedrībai visas izdevumu pozīcijas. 
	Finanšu ministrijas pārstāve Baiba Melnace stāsta, ka budžets ir apjomīgākais valsts finanšu dokuments un atšifrēt pilnīgi visus tēriņus cilvēkiem saprotamā valodā ir neiespējami. 
	Līdztekus šai objektīvajai iebildei Latvijas Universitātes Finanšu institūta vadītājs Elmārs Zelgalvis norāda, ka budžeta likuma nepārskatāmībai, visticamāk, ir arī politiski motīvi. 
	"Attiecībā uz naudas tērēšanu visi grib brīvas rokas, tādēļ ir izdevīgi kaut ko neierakstīt, nepateikt, izklāstīt vispārīgi. Ja būtu politiska vēlme, budžetu varētu skaidrot, taču tas netiek darīts – tātad vēlmes nav," secina profesors. Viņš piebilst, ka vispārīgie formulējumi ļauj operatīvi mainīt tēriņu mērķus no lietderīgiem uz mazāk lietderīgiem vai pat nelietderīgiem. 
	Ilustrācijai var minēt Neatkarīgās publikāciju par Gaujas nacionālo parku. 
	Pastāv iespēja, ka valsts nauda taciņu un tūrisma objektu rekonstrukcijai tiks prasīta otrreiz, jo nākamajā gadā projektam iezīmēto summu laikā apgūt nevarēs. Tātad vismaz daļu tērēs pašlaik nenosauktiem mērķiem.
	Faktu, ka budžeta veidošanas gaitā šajā dokumentā tiek mēģināts iestrādāt dažādas neprecizitātes vai pat blēdības, šīsnedēļas TV raidījumā 100. pants atzina finanšu ministrs Oskars Spurdziņš: "Kad es runāju par jocīgiem lēmumiem, es runāju par to, ka parādās interesanti pagasti, kas vispār Latvijā neeksistē, un parādās interesanti skolu nosaukumi, kuru nav Latvijā."
	Garantijas, ka izķer visas kļūdas, nav, jo sabiedrībai netiek mācīts, kā tās ieraudzīt. Turklāt arī iespējas iepazīties ar nākamā gada valsts budžetu ir visai ierobežotas. Vēl vakar Finanšu ministrijas un Saeimas mājas lapās internetā bija skatāms tikai budžeta projekts, kurā nobīde salīdzinājumā ar apstiprināto variantu esot apaļš miljons. 
	"Ir daudz dažādu noteikumu un instrukciju, kā budžetu sastādīt, bet nav nevienas pašas norādes – kā tad to lasīt," secina Latvijas Universitātes asociētais profesors Valdis Segliņš. Viņš nekādi nav saistīts ar budžeta veidošanu, taču, personiskas intereses mudināts, ir papētījis likumprojektu. Iespējams, ka viņa padomi budžeta studēšanā varēs palīdzēt citiem zinātkāriem pilsoņiem atklāt, cik un par ko patiesībā tiek maksāts.
JL pārstāvji putrojas izteikumos par UR iespējamo ietekmēšanuAgnese Margēviča,  NRA  12/30/04    Jaunā laika Saeimas deputāts un Tieslietu ministrijas parlamentārais sekretārs Edgars Jaunups vēl pirms došanās uz Uzņēmumu reģistru savu nodomu pārrunāt arī gaidāmo lēmumu a/s Ventbunkers lietā apspriedis ar tieslietu ministri Solvitu Āboltiņu, tomēr īpašu rīkojumu no ministres saņēmis neesot.
	Tā Neatkarīgajai apgalvoja abi JL pārstāvji. Taču dienu vēlāk laikraksts Vakara Ziņas pieķēra E. Jaunupu pretrunās: viņš apgalvoja, ka doties uz UR viņu sūtījusi Āboltiņa, kura VZ šo informāciju pilnībā noliedza. Neatkarīgajai interesējoties par VZ publikācijā pausto, abu JL pārstāvju viedokļi jau bija saskaņoti un iepriekš konstatēto pretrunu tajos nebija. 
	Tieslietu ministre atzina, ka pēc publikācijas Neatkarīgajā par E. Jaunupa aktīvo interesi par Uzņēmumu reģistra (UR) izskatāmo a/s Ventbunkers jautājumu galvenajam valsts notāram Jānim Endziņam uzdevusi jautājumu, vai viņš izjutis politisku ietekmēšanu. UR vadītājs sarunā ar ministri noliedzis, ka tādu jutis. Tieslietu ministre īpaši uzsvēra, ka pilnībā uzticoties gan savam partijas biedram E. Jaunupam, gan UR vadītāja 
	J. Endziņa kompetencei, pieņemot lēmumus un neredz iemeslu, kāpēc tos vajadzētu apšaubīt. E. Jaunups atkārtoti uzsver, ka Ventbunkera jautājuma pārrunāšana ar UR vadību bijusi saistīta ar tobrīd izskanējušajām aizdomām par iespējamu Ekonomikas policijas ietekmēšanu šajā lietā. Proti, TM amatpersonām rūpējis, vai arī UR neizjūt spiedienu pirms lēmuma pieņemšanas.
	S. Āboltiņa norāda, ka TM parlamentārais sekretārs, kurš pēc hierarhijas ir otrā politiskā amatpersona ministrijā tūlīt aiz ministra, ir rīkojies adekvāti un savu pilnvaru robežās, ievācot no UR informāciju par "lietu, kurā ir valsts interese un kas interesē sabiedrību". Tiesa, nesaskaņotā amatpersonu darbība un izteikumi norāda, ka Jaunais laiks atgriežoties valdībā, tā arī nav spējis atbrīvoties no "balto un melno" spēku meklēšanas mānijas.
Loskutovs: Latvijā korupcija ir visos līmeņos
LETA  12/28/04    Latvijā korupcija ir visos līmeņos, bet Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojam (KNAB) ir grūti gūt tādu informāciju, kas būtu noderīga kā pierādījums krimināllietu ierosināšanai, intervijā "Latvijas Avīzei" saka KNAB vadītājs Aleksejs Loskutovs. 
	Pēc Loskutova vārdiem, korupcija nav tikai politiskajā vidē, "par ko raksta avīžu pirmajās lappusēs. Tā pastāv arī vidē, par ko raksta avīžu otrajās un trešajās lappusēs". 
	"Es runāju par tiesnešiem, kuru vidē arī pastāv milzīga solidaritāte. Kad Valsts prezidente izteica pamatotu un nopietnu pieņēmumu, ka tiesnešu vidū ir korupcija, tad tiesneši visi kā viens nostājās vienotā ierindā un sašutuši paziņoja, ka tās ir pilnīgas muļķības un kā vispār kaut ko tādu var domāt! Tādos apstākļos tiesībaizsardzības institūcijām, kas vēršas pret korupciju, strādāt ir ļoti sarežģīti," norāda KNAB vadītājs. 
	Jautāts, kāpēc līdz šim tiesneši par kukuļņemšanu nav aizturēti, Loskutovs uzskata, ka to izskaidro minētā savstarpējā solidaritāte: "Pat skaidri zinot par kolēģa negodīgu rīcību, otrs tiesnesis nevērsīsies tiesībsargājošās institūcijās un nestāstīs par savu kolēģi, lai neaptraipītu amata mundieri." 
	"Turklāt tiesneši, iespējams, klientu problēmas kārto ar advokātu starpniecību, kuri ir gudri un kvalificēti un zina pretkorupcijas pasākumu metodes. Konspirācijas līmenis ir ļoti augsts," turpina korupcijas apkarotājs. 
	Taujāts par KNAB panākumiem, ar kuriem viņš lepojas, Loskutovs kā pirmo min to, ka KNAB joprojām turpina sekmīgi strādāt, "neraugoties uz to, ka medijos regulāri tika diskutēts par manām attiecībām ar vietniekiem un pastāvīgi radīta spriedze". "Svarīgi, manuprāt, ir tas, ka mani kolēģi jūt, ka situācija birojā ir stabila. Attiecības ar manu vietnieci Jutu Strīķi darba jautājumos ir normālas." 
	Kā otru panākumu KNAB vadītājs min to, ka ir apstiprināta korupcijas novēršanas un apkarošanas valsts programma. "Domāju, ka pieminēšanas vērts ir arī tas, ka politiskās kaislības ap biroju ir rimušas. Iepriekš dažādus KNAB lēmumus mēģināja saistīt ar vienu vai otru politisko spēku, bet tagad tā vairs nav," ir pārliecināts Loskutovs. 
	Savukārt taujāts par iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona (LPP) pārmetumiem, ka policijai esot lielāki nopelni cīņā ar korupciju nekā KNAB, Loskutovs saka: "Saskaņā ar valsts programmu cīņa ar korupciju ir vairāku tiesībsargājošo institūciju uzdevums. Mēs darām kopīgu darbu un tas ir labi, ka arī policija sedz daļu no šī darba lauka. Tas ir tikai labi, ka darbs sekmīgi turpinās. Manuprāt, iekšlietu ministram bija nedaudz greizsirdīga attieksme pret mediju uzmanību mūsu darbam." 

Cunami...

Emsis pametis stihijas reģionuAija Lulle,  NRA  12/28/04    Ekspremjers Indulis Emsis, kurš dārgā braucienā atpūtās Maldivu salās, kad tām pāri brāzās cunami vilnis, jau ir Vācijā. Braucienu viņš esot apmaksājis pats un nevis no brangās atlaišanas kompensācijas, jo to viņš saņems tikai nākamā gada sākumā.
	"Visi ir dzīvi un veseli," Neatkarīgajai sacīja I. Emša Zaļās partijas biedrs, vides ministrs Raimonds Vējonis. Viņš stāsta – ekspremjera kompānijā bijuši deviņi cilvēki, I. Emša padomniece Ilona Līce minēja četrus piecus cilvēkus. R. Vējonis septiņos rītā pēc Latvijas laika sazvanījies ar ekspremjeru. Tad viņš jau gatavojies pārbraucienam ar motorlaivu uz Maldivu salu lidostu. I. Emsis vakar pulksten 11.00 devās uz Diseldorfu Vācijā. Tā arī bijis iepriekš plānots, ka viņš Maldivu salās uzturēsies no 17. līdz 27. decembrim. Atgriešanās Latvijā paredzēta 30. decembrī. 
	I. Emsis Maldivu salās uzturējies kopā ar sievu, meitu, grupā bija arī viņa bijušais padomnieks, pašlaik Vides ministrijas pārstāvis Rīgas Brīvostas valdē Viesturs Silenieks ar draudzeni un vēl pāris draugu. "Tas bija individuāli plānots un apmaksāts brauciens," sacīja vides ministrs, kurš arī posies pievienoties atpūtnieku grupai, taču pārdomājis, jo bijis aizņemts ar valdības lietām. "Viņi bija nevis zemestrīces epicentrā, bet tās nosacīti vājākajā daļā. Sala ir neliela – kā futbola laukums, aptuveni 300x150 metru. Viņi dzīvoja bungalo mājiņās, kas arī skaitījās viesnīca," stāstīja R. Vējonis.
	Parasti no Latvijas uz salām dodas caur Vīni. Firmas Tui informācija liecina, ka 11 dienu atpūta istabiņā pieaugušajam maksā 1099 latus (vēl papildus jāsedz atpakaļceļā dzīvošana Vīnē un apdrošināšana), izvēloties dzīvošanu pludmales villā, jāšķiras no 2542 latiem. Kolumbs juniors deviņu dienu atpūtu Maldivu salās bungalo ar pilnu pansiju piedāvā par 1400 latiem.
	I. Emsis vēl nav saņēmis atlaišanas kompensāciju trīs algu apmērā, kas ir 5980 latu pirms nodokļu nomaksas. "Algu izmaksas kancelejā ir mēneša pirmajā datumā, valdība mainījās 2. decembrī, tādēļ viņš kompensāciju saņems janvārī," skaidroja Ministru kabineta preses sekretārs Aivis Freidenfelds. V. Silenieks savu kompensāciju – 840 latu pirms nodokļu nomaksas – gan jau esot saņēmis.

Nav ziņu par teju 100 Latvijas tūristiem 
Gunta Sloga,  Diena  12/28/04     "Mēs sēžam kalnā, viesnīcu ir appludinājis ūdens, bet [drauga] tētis ir pazudis," šāda bija pirmā mobilā telefona īsziņa, ko žurnāliste Alla Berezovska svētdien saņēma no savas meitas Jūlijas, kura atpūtās Taizemes piekrastē. Vēlāk noskaidrojās, ka no spēcīgajiem cunami viļņiem, kas triecās pret Dienvidāzijas valstu krastiem, izglābusies ne vien J.Berezovska un viņas draugs, bet arī puiša vecāki. Pēc Ārlietu ministrijas (ĀM) ziņām, no dabas stihijas paglābušies 79 Latvijas tūristi, viņu vidū arī šī četrotne. Taču joprojām nav ziņu par 98 cilvēkiem no Latvijas. Tā kā dabas stihijas skartajās valstīs vēl nav izveidoti pilnīgi cietušo saraksti, iespējams, ka tajos var būt rodams arī kāda Latvijas tūrista vārds, pieļauj ĀM.
	"[Svētdien] 8.00 no rīta bija jūtamas dīvainas vibrācijas," e–pasta vēstulē savai mātei raksta 24 gadus vecā J.Berezovska, kura Puketas pludmalē Taizemē atpūtās ar draugu un viņa vecākiem. Pēc pusstundas viņi devušies uz jūru un ievērojuši kaut ko dīvainu — ūdens atkāpies, piekrastes kuģīši palikuši uz smiltīm. Drīz pēc tam uz krastu strauji sācis velties liels vilnis. Sākumā cilvēki apjukuši un tikai pēc brīža sapratuši, ka jābēg.
	Jūlija ar draugu pirmajā brīdī patvērušies skatu tornī. Kad ūdens atkāpies, abi kāpuši zemē un sameklējuši viņa māti, ko straume bija nesusi līdz. Sievietei bijušas savainotas kājas, visapkārt bijuši redzami cietušie un bojā gājušie. Viņi patvērušies kādā tuvējā pakalnā.
	Taču drauga tēvs uzņēmējs Vladimirs Kuļišovs nav bijis atrodams. Par viņa ievietošanu slimnīcā jau daudzas stundas vēlāk informējuši tuvinieki no Rīgas, ar kuriem V.Kuļišovam bija izdevies sazināties. Viņš slimnīcā nogādāts helikopterā — V.Kuļišovam lauzta kāja un zaudēts rokas pirksts, Dienai stāsta A.Berezovska. "Jūlijai joprojām ir šoks. Meita nevar aizmigt, viņa sapņos atkal redz viļņa tuvošanos," saka māte. Tagad J.Berezovska apmetusies attālāk esošajā internātskolā. Viesnīcā, kurā četrotne dzīvoja pirms dabas stihijas un no kuras atkāpies ūdens, pirmdien atrastas pases un mantas. 
	Šrilankas goda konsuls Latvijā Arnis Ančupāns stāsta, ka cilvēki, bēgot no viļņa, nav paspējuši paņemt līdzi ne dokumentus, ne drēbes. "Daudzi tā arī palika peldkostīmā un dvielī," viņš saka. Daļai Latvijas tūristu palīdzējis valsts goda konsulāts Šrilankā, gan dodot patvērumu, gan naudu drēbju iegādei. Pirmdienas pievakarē no stihijas skartajām Maldivu salām Vācijā ieradās ekspremjers Indulis Emsis, vēsta BNS. Ne I.Emsis, ne vēl četri cilvēki, kas ar viņu kopā bija devušies uz Maldivu salām, nav cietuši. 
	ĀM Konsulārā departamenta (KD) konsulārās palīdzības nodaļas vadītāja Inita Dzene pieļāva, ka daudzi tuvinieki, kas vispirms ziņojuši ministrijai par saviem dabas stihijas reģionā esošajiem radiem, uzzinājuši, ka ar viņiem viss kārtībā, aizmirst par to informēt KD.
***
Cietušie
- Pēc aptuvenām aplēsēm, cunami izpostītajā Dienvidāzijas piekrastē bojā gājuši aptuveni 22 tūkstoši cilvēku. Visvairāk cietusi Šrilanka, kur upuru skaits sniedzas pāri 10 tūkstošiem 
- No Latvijas dabas katastrofas skartajā reģionā atradušies 177 cilvēki, aptuveni puse no tiem — Taizemē. 79 cilvēki atrodas drošībā un nav nopietni cietuši, par 98 ziņu nav.
- Ārlietu ministrijas dežūrtālrunis 9287398
*Informācija: Ārlietu ministrijas un Reuters

Kultūrā...

Daugavpils pārsteidz Maskavu
Evita Sniedze,  NRA  12/23/04    Daugavpils teātris pagājušajā nedēļā viesojās Maskavā, kur Valsts Nāciju teātrī nospēlēja divas izrādes – Raiņa Pūt, vējiņi!, ko pirms trim gadiem iestudējis Harijs Petrockis, un Mihaila Mamedova izstrādāto Reja Kūnija situāciju komēdiju Viesnīca mīļākajiem. 
	Uz skatuves trešās dienas vakarā pēc otrreiz pārpildītā zālē spēlētās komēdijas Viesnīca mīļākajiem tika uznests divmetrīgs puķu grozs. Skanēja komplimenti aktieriem, režisoram, teātra direktorei Inesei Laizānei. Tas objektīvi. It kā viņi tur nezinātu, ka Latvijā joprojām pastāv teātris. Psiholoģiskais teātris, kas dažādās izpausmēs pierāda savu dzīvotspēju. Gluži subjektīvi Daugavpils teātra aktieriem tas nozīmēja iziešanu tautās. Pelnītus aplausus pilsētā, kur katrā centra kvartālā pa teātrim.
	Daugavpils teātra viesizrādes Maskavā nav nejaušība, gan tāpēc, ka tam pieder viena no divām profesionālajām Latvijas teātra krievu trupām, turklāt ļoti spēcīga, gan tāpēc, ka Daugavpils teātra mākslinieciskais vadītājs Harijs Petrockis Maskavā stažējas pie režisora Marka Zaharova un apjautis Krievijas galvaspilsētas piedāvātās iespējas. Jā, viņiem veicies, un, kaut arī pat ar neapbruņotu aci pamanāma kaimiņzemes vēlme lielākoties palīdzēt trūkumu ciezdamiem tautiešiem, lai balstītu viņu centienus spēlēt teātri dzimtajā valodā un apkalpot tā skatītājus (tāpēc arī pieņemšana Latvijas vēstniecībā ar uzrunām no Maskavas mērijas pārstāvja puses), nenoliedzama ir profesionalitāte, kas, šķiet, pārsteidza nesagatavotus maskaviešus. 
	Daugavpilieši spēlēja A. Kušnera krievu valodā tulkotu un režisora kompakti īsinātu Raiņa traģēdiju par Ulda un Baibas mīlestību, par dzīves fatālismu Pūt, vējiņi!, kur spīva savā paštaisnumā sadeg Veras Hramņikovas Māte, draugu tā pa īstam pazaudē Viktora Jancēviča Didzis, mīlestībai atmostas Karīnas Lučiņinas Baiba, aktrise, kas šajos trīs gados no tikai simpātiska tēla izaugusi un radījusi traģiski aizlauztu personību, kas no šā gadsimta un arī tiem citiem. Tas jaušams arī Mihaila Samodahova jau režisoriski primitivizētajā Uldī, kam lemta mainīšanās iespēja. Un tā arī ir Petrocka iestudētā uzdevuma dīvainā nots, ka tajā miksēts gadsimtu un priekšstatu savirpinājums, kad starp gobelēniem, ādas jakām un piecdesmito gadu retro tērpiem arī šis psiholoģiskais poētisms un lakonisms reizē. Jo starp simboliskajiem upes krastiem jālasa divu sētu, divu laiku, divu stihiju nesatikšanās drāma. 
	Pavisam citādi risināta Reja Kūnija komēdija, kurā Mihails Mamedovs precīzi uzstādījis spēles noteikumus, radot neskaitāmu pārpratumu virkni un to smieklīgi loģiskus un absurdus risinājumus. Aktieri staro, grimdami spēles priekā, un uz tā uzķeras skatītājs. Un aktieri te tāpat kā daudzos Latvijas teātros ir galvenā un labākā konkrētā teātra kārts.
	Tikmēr Daugavpils teātrī šajā apmaiņas programmā pavisam klusi divas izrādes nospēlēja vieni no Krievijas skaļākajiem avangardistiem – dokumentālisti, kas pavairo dzīves atainošanu pašas dzīves formās – teatr.doc. Viņu prioritāte ir černuha un viss ar to saistītais – verbālais un fiziskais. Nezinu, kāpēc izvēle no Maskavas puses bija tieši šāda, bet daugavpilieši droši vien bija lielāki ieguvēji – jo viņu vārds vismaz šā teātra regulāru viesu sarakstā ir ierakstīts. Nākamās viesizrādes daugavpiliešiem Nāciju teātrī Petrovska bulvārī pavasarī, kad uz Maskavu noteikti tiks vestas Visas manas cerības…
Mūžībā aizgājusi Saulcerīte VieseMonika Sila  12/27/04     Ziemassvētkos, 24. decembrī, 72 gadu vecumā mūžībā aizgājusi literatūrzinātniece un rakstniece Saulcerīte Viese.	Saulcerītes Vieses izvadīšana paredzēta ceturtdien, 30. decembrī, no Rīgas Krematorijas. Līdzjūtību mūžībā aizgājušās literatūrzinātnieces un rakstnieces Saulcerītes Vieses dzīvesbiedram un piederīgajiem izteikusi Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga. "Katra saruna ar šo spilgto personību prezidentei deva milzu gandarījumu. Saulcerītes Vieses vārds spilgtiem burtiem mūžīgi būs ierakstīts Latvijas kultūras un literatūras lappusēs," paudusi Valsts prezidente, ziņo LETA. Rakstniece dzimusi 1932. gada 2. augustā Jēkabpilī. 1985. gadā Saulcerīte Viese saņēmusi LPSR Nopelniem bagātās kultūras darbinieces nosaukumu. Viņa ir bijusi Rakstnieku savienības biedre, Zinātņu akadēmijas goda locekle. Par nopelniem Latvijas labā saņēmusi Triju Zvaigžņu ordeni.

Izstādes
Ilze Zveja,  NRA  12/28/04- Ārzemju mākslas muzejā atklāta itāliešu stikla mākslinieka Silvio Vigliaturo darbu izstāde Caurspīdīgā maģiskā alķīmija. Silvio Vigliaturo stikla mākslu raksturo oriģinalitāte un spilgtums, kas iemiesots košās krāsās, daudzveidīgās formās un simbolos. Savas fantastiskās vīzijas viņš sākotnēji glezno uz papīra, vēlāk iekausējot tās krāšņos apjomīgos stikla objektos. Savos iztēles piesātinātajos darbos Silvio Vigliaturo meklē harmoniju ar mūziku, iedvesmu gūstot no antīkās grieķu mitoloģijas un mūsdienu sievietes tēla, virtuozi sakausējot sirreālismu, simbolismu, figurālismu un poēziju. 
- Studijā Spārnotā pajumte apskatāmas mākslas pedagoģes Laines Kainaizes gleznas ..un mana dvēsele gavilē Dievam. Izstādē redzamas no 1998. gada tapušas dažādas gleznas klasiskā eļļas tehnikā. Māksliniece saka: "Gleznošanai meklēju ar sirdi, bet radu ar sirdi un domu. Mīlu kustību, ceļu – gan ārēju, bet vēl vairāk iekšēju."
- Jāņa Akuratera muzejā, Gaišajā salonā, jau otro gadu Ziemassvētku noskaņās savu jaunāko mākslas darbu izstādi iekārtojuši Rīgas Lutera draudzes mākslinieki. Tur ir vitrāžistes Ausmas Gūtmanes it kā netveramā, filigrānā stikla figūriņa – Vēstnesis... Vēstnesis, kas ir pie mums vienmēr klāt, kas ļauj uztvert, sajust, redzēt, izteikt gleznā, stiklā, mālā, metālā, pastelī iedvesmojošo, daiļo. To apliecina keramiķes Māras Kalnišķes, metāla dizainera Helmūta Āķa, gleznotājas Guntas Plokas darbi.

Citā ziņā...

Svētās tiesības
Arno Jundze,  NRA  12/24/04    Jaunnedēļ pie lasītājiem nonāks Tavu vārdadienu kalendārs 2005.–2007. gadam. Tajā līdzās oficiālajiem vārdiem, kurus apstiprinājusi Valsts valodas centra kalendārvārdu ekspertu komisija, būs atrodami arī vārdi, kuriem oficiālu vārdadienu nav. Pirmais šī kalendāra izdevums, kas dienasgaismu ieraudzīja gadu tūkstoša mijā, nekavējoties kļuva par bestselleru un bibliogrāfisku retumu.
	Iemesls šādai interesei gluži dabisks – valstī, kurā vārdadienu svinības ir teju vai nacionālais sporta veids, jebkura apzinīga pilsoņa svētas un neaizskaramas tiesības ir svinēt savu vārdadienu. Arī to pilsoņu, kuru vārdiem līdz šim ir bijušas liegtas tiesības iekļūt oficiālajā kalendārā. To, ka lielumlielā Latvijas iedzīvotāju daļa nodarbojas ar vārddarināšanas jaunradi, apveltot savus pēcnācējus ar veidojumiem, kas netiek atzīti par oficiāliem vārdiem, lieliski apstiprina nepielūdzamā statistika – jaunajā izdevumā iekļauti 960 tradicionālie kalendārvārdi un 4505 retāk sastopamie kalendārvārdi.
	Tavu vārdadienu kalendārs 2005.–2007. gadam no līdzīgiem ražojumiem patīkami atšķiras ar profesionālo pieeju, ar kādu tas veidots. Tā sastādīšanā piedalījušies vairāki atzīti speciālisti, tostarp Ojārs Bušs, Laimute Balode un Dzinta Hirša. 
	Vēss prāts un profesionāla attieksme kalendārvārdu jautājumā, šķiet, arī ir vienīgais saprātīgais ceļš šajā nepārprotami jutīgajā un kutelīgajā jautājumā. Pagaidām vēl neesam piedzīvojuši Eiropas līmeņa tiesas prāvas, kurās oficiālā kalendāra diskriminētu vārdu īpašnieki mēģina piedzīt kompensāciju par to, ka viņu vārdu nav kalendārā. Tomēr jādomā – šis pasākums nav aiz kalniem, jo batālijām uzvārdu jautājumā jau bijuši daži nepatīkami precedenti. 
	Turklāt izvēlēties vārdu savam bērnam vienmēr bijis dziļi intīms un personisks process. Mēģināt kaut ko reglamentēt, protams, var, bet tas jādara tikai tad, kad oriģinalitātes māktajiem vecākiem iešāvies prātā savu jaundzimušo nosaukt, piemēram, par Terpentīnu. Bet citādi te grūti ko aizliegt – vienam skaistuma kalngals šķiet vārds "Anna", otrs tam rīmē galā vārdu "vanna". 
	Kā kalendārā neesoša vārda īpašnieks gribu piebilst, ka man ir kāda priekšrocība, par kuru visi Jāņi un Pēteri var vien sapņot. Ja dzirdu skanam savu vārdu, tad gandrīz simtprocentīgi droši zinu – tur tiešām kāds sauc mani.
Pērn patērēts rekordliels alkohola daudzums
LETA  12/26/04    Pērn Latvijā vidēji viens iedzīvotājs patērējis 7,9 litrus absolūtā alkohola, kas ir augstākais rādītājs periodā kopš 1990.gada, liecina Centrālās statistikas pārvaldes gadagrāmatā apkopotie dati.
	2002.gadā vidēji viens iedzīvotājs patērēja 7,1 litru absolūtā alkohola. Kā liecina statistika, vismazākais alkohola patēriņš bijis 1990. un 1991.gadā, kad vidēji viens iedzīvotājs bija patērējis 5,3 litrus absolūtā alkohola, kā arī 1992.gadā - 5,5 litrus. Kopumā alkohola patēriņš ik gadu ir pakāpeniski pieaudzis.
	Pērn vidēji viens iedzīvotājs ir izdzēris 8,3 litrus degvīna un liķieru, 10,9 litrus vīna un šampanieša, 1,5 litrus brendija un konjaka, kā arī 63,6 litrus alus.
	Salīdzinot ar 2002.gadu, palielinājies alus, degvīna un liķieru, kā arī vīnu un šampanieša patēriņš, savukārt mazāk dzerts brendija un konjaka.
	Pagājušajā gadā kopumā valstī patērēti 14,78 miljoni dekalitru alus, 2,53 miljoni dekalitru vīna un šampanieša, 1,93 dekalitru degvīna un liķiera, kā arī 345 000 dekalitru konjaka un brendija.
	Pērn alkoholisms konstatēts 2205 cilvēkiem, bet alkohola psihoze - 763 cilvēkiem. Kopumā ārstniecības iestāžu uzskaitē pagājušā gada beigās bija 26 285 alkoholiķi un 1711 slimnieks ar alkoholisma psihozi. 

Alberts Sirmais pie Ķeguma spēkstacijas visu mūžu
Viesturs Sprūde,  Latvijas Avīze  12/27/04     Pirms 65 gadiem aizsākās Latvijas elektrifikācijas process, kura atskaites punkts ir 1939. gada 22. decembris, kad tika parakstīts Likums par valsts elektrības uzņēmumu "Ķegums". 81 gadu vecais Alberts Sirmais, būdams zēna gados, redzējis Ķeguma HES pamatakmens likšanu. Iesaukts leģionā, atgriezies no filtrācijas, izsūtījuma un padomju armijas, no 1950. gada līdz pat pensijai 1983. gada martā viņš strādājis spēkstacijas autogarāžās.
	Sirmā kungs ir atsaucīgs un patīkams stāstnieks: – Kad Ķegumā sākās zemes darbi, man bija 13 gadi. Mēs ar skolasbiedriem braucām skatīties. Tas viss bija sveša lieta. Redzēju, kā ekskavators "grābstījās" gar dolomīta slāni un bija uztaisīts koka tilts pār Daugavu. No svaigiem kokiem – smuki izskatījās. Krastā vēl bija nojauktas saimniecības krāsmatas.
	Un tad 1937. gada 22. maijā mūsu Lielvārdes skola bija uzaicināta uz Ķeguma HES pamatakmens likšanu. Aicināja arī Ogres skolu. Abām bija jādzied visas slavas dziesmas – "Sveiks, tautas vadoni" un citas. Ogre bija pilsēta, un tās skolai bija priekšroka to dziesmu dziedāšanā. Ja nu viņiem kas noietu greizi, tad mums būtu jādzied. Bet iznāca tā, ka mūs no Lielvārdes skolas nolika rindā gar ceļa malu no stacijas līdz būvbedrei. Iedeva ziedus, kas bija jāmet Ulmanim un valdībai pie kājām kādus trīs, piecus metrus pirms un jāsauc: "Sveiks! Sveiks!" Pēc tam mūs, skolniekus, noveda lejā būvbedrē. Tās vidū sūkņu stacija sūknēja laukā ūdeni. Diena bija ļoti karsta. Mums slāpa. Limonādi un zelteri deva par brīvu, bet mēs, skolnieki, jau pie tās limonādes maz tikām – lielie visu no galda novāca. Mums palika zelteris.
	Pamatos lika sudraba kapsulu. Tā bija kādu metru gara. Divi vīri to nesa lejā pa smukām koka trepēm. Kapsulu aizlodēja un iemūrēja. Tur meta arī sudraba naudu iekšā. Skanēja vien. Pirms pieciem gadiem, kad Ķeguma HES svinēja 60 gadu jubileju, svinībās piedalījās vīrs, kurš bija to pamatakmeni mūrējis. Bet nu jau laikam būs miris.
	– Mūsdienās, ja kaut ko pie Daugavas taisa, tūdaļ spriež par ekoloģiju un vides postīšanu. Ko cilvēki par to runāja toreiz? Ķegumā taču bija skaistas krāces.
	– Pie Ķeguma bija spēcīgas krāces. Pļaviņās bija māls, bet Ķegumā tikai dolomīts. Šī ir vienīgā Daugavas spēkstacija, kas uzbūvēta uz dolomīta pamata. Bet cilvēki toreiz sprieda citādi nekā tagad. Latvijā bija liels bezdarbs. Ķeguma būve deva daudz darba. Visi apkārtnes ļaudis, kas bija brīvi, nāca uz Ķegumu strādāt. Pat saimnieki nāca, lai nopelnītu. Izņemot tos dažus zviedru inženierus, sveštautiešus darbā neņēma. Brauca no Rīgas, no Latgales daudzi bija. Atceros, Lielvārdē pie kioska dēls ar tēvu ēda saldējumu. Viņi bija koka darbu amatnieki, taisīja veidņus. Dēls mācēja latviski, bet tēvs – ne. Dēls viņam visu laiku tulkoja. Bet amatnieki viņi bija labi. Veidņi betonēšanai bija jātaisa ļoti precīzi. Ja nebija pareizi, jauca nost un taisīja par jaunu. Zviedri bija ļoti stingri. Armatūru betonēšanai toreiz nemetināja. Visu sēja ar drātiņām. Armatūrai bija jābūt pilnīgi tīrai. Nekādas rūsas. Izlasīja pēdējo skaidiņu ārā. 
	Man palicis atmiņā, kā pirms tilta uzcelšanas strādniekus uz otru Daugavas krastu cēla ar laivu. Lai pārbrauktu pāri un izsēstos vajadzīgajā vietā, vispirms laivu gar krastu vilka puskilometru uz augšu. Straume bija ļoti stipra. Mans brālis strādāja uz tās laivas, un es vasarā tur bieži biju. Atceros, reiz pāri cēlās viens zviedru inženieris. Viņam bija tādi brūni, līdz pat augšai sašņorējami zābaki. Vēlāk mans brālis strādāja par betonētāju. Es arī šad tad atbraucu. Tikai labās drēbēs nevarēja nākt. Tad uzreiz padzina. Vajadzēja nākt darba drēbēs.
	– Kāpēc tad tā?
	– Ja atnāc darba drēbēs, tad tevi uzskatīja par strādnieku, bet, ja labās, tad uzreiz skaidrs, ka ieklīdis no malas. Es gāju gan pie betonēšanas darbiem, gan pāri tiltam. Tik apstāties un skatīties nedrīkstēja! Visu laiku bija jākustas, tad varēja mierīgi visu izstaigāt. Kad 1939. gadā tukšgaitā palaida pirmo turbīnu, brālis un māsasvīrs mani aizveda un es pa durvju spraugu varēju redzēt, kā tur inženieri un tehniķi staigā. 
	Pēc tam es vairs tur neaizbraucu. Sākās padomju laiks, un tad jau bija stingra apsardze. 
	– Daudz strādnieku piedalījās Ķeguma būvē?
	– Pāri par diviem tūkstošiem. Viņiem bija barakas, ēdnīcas. Citi ņēma paši ēdamo līdzi. Tikai šņabi nekur apkārtnē nepārdeva. Tuvākās vietas bija Lielvārdē, Glāžšķūnī un Ogrē.
	– Kas Ķegumā notika, kad sākās karš?
	– Kad krievi 1941. gadā atkāpās, tur bija sarunājuši ar dežūrinženieriem, lai aiztur aizvarus un nelaiž ūdeni pāri. Tiltam viens posms bija jau uzspridzināts. Mašīnas kādu puskilometru lejāk brauca pa apakšu, pa dolomītu. Tur bija sekls. Bet tad – kas tur bija bijis, nezinu – , kad Daugava bija pilna ar tehniku, palaida ūdeni. Zaldāti laikam viena daļa apslīka, bet tehnika palika Daugavā. Pēc tam Ķeguma patērētāju biedrība izvilka no upes vienu "ZIS-5" (kravas automašīnu), iztīrīja, un man viens pazīstams šoferis visu kara laiku nobraukāja ar to mašīnu. Kara laikā spēkstaciju nomaskēja, un pie Ciemupes bija uztaisīts finiera makets. Pats Ķegums bija tumšs, bet to drusku apgaismoja. No augšas naktī jau bija grūti atšķirt. Bet es Ķegumā biju tikai līdz 1943. gada rudenim. Mans gads trāpīja leģionā obligāti iesaucamajos. Paņēma novembrī. Es tieši biju sarunājis braukt kult labību. Iesaukšanas punkts bija Skrīveros. Kā sagājām tur visi no apkārtnes, tā aizslēdza durvis ciet, un cauri. Kad teicu, ka braucu ar traktoru un man jāstrādā, tad atbildēja, ka šitādi mums tieši vajadzīgi. Nozīmēja dienēt zenītartilērijā Liepājā. Pusotru mēnesi paskraidīju gar lielgabaliem, bet jāšauj man nebija. Tad vajadzēja šoferus. Aizsūtīja uz kursiem. 
	– Tad jūs karu pārlaidāt Kurzemē?
	– Nē. Es biju tajās vietās, kuru dēļ svin 16. martu. 1944. gada janvārī bija paredzēts sūtīt uz Volhovu, bet mūsējos no Volhovas līdz tam laikam izdzina ārā. Mūs ielādēja ešelonā un aizveda uz Ostrovu. Tur, pie Veļikajas upes, kad iebraucām, bija priekšā tāds skaists kalns ar slaidām priedēm. Pēc Lieldienu kaujām kalns bija melns un priedēm tikai stumbri. Tad nāca Kudivera, Opočka, cauri visai Latvijai un līdz Kurzemei. 
	– Pirmajās līnijās negadījās būt?
	– Mēs, šoferi, jau bijām tikai kā novērotāji. Jākaro nebija. Šautene bija palagā ietīta, aiz sēdekļa. Bija jau gadījumi, kad notika saskaršanās un kājnieki nāca gandrīz vai virsū. Braukšana jau bija tikai naktīs. Dienā sēdējām slēpnī.
	– Kur jūs kapitulācija noķēra?
	– Kurzemē. Kabilē. No sākuma teica, ka jābrauc uz Ventspili – tur gaidot kuģis. Bet Ventspilī iekšā nelaida. Braucām atpakaļ. Pie Piltenes iebraucām vienā mājā un nosvinējām "uzvaras svētkus" ar to, ko bijām dabūjuši noliktavās. Satikām vienu krievu virsnieku, prasījām, ko lai dara. Teica, lai brauc uz Rīgu, bet Kuldīgā pie tilta apturēja un pirmais jautājums tam zaldātam bija: "Otdaj Ūr!" ("Atdod pulksteni!" – krievu un vācu val.) Viens vārds krieviski, otrs vāciski. Mani no sākuma nozīmēja pie trofeju mašīnu savākšanas, pat tulku, kādu latgalieti, iedeva. Bet nekas neiznāca, un tad mēs no turienes aizgājām. Pie Ventas nomazgājāmies, nodzinām bārdu. Tad pienāca kāds zaldātiņš un mūs visus savāca. Mana mašīna tā arī palika stāvam pie vienas mājas. Kājām vien dzina no Kuldīgas uz Saldu. Tur dienu atpūtāmies un dzina atpakaļ. Ēst nedeva. Atlaida kādus pāris, lai tie pa saimniecībām ko pameklē. Atnesa dažus kukulīšus maizes. Kas tad tas ir – šķēle maizes dienā katram. Kad kolonnā dzina uz Saldu, sievietes no tuvējām mājām groziem nesa jau šķēlēs sagrieztu maizi. Bet mums tajā barā bija visādi – arī krievi, vlasovieši. Tie bija kā zvēri. Mēs, latvieši, jau tādi kautrīgi, bet viņi izrāva visus grozus, izgrāba visu maizīti ārā. Mēs reti ko dabūjām.
	Pēc tam Kuldīgā salasīja kādu simtu šoferu un aizveda mašīnās uz Liepāju. Pārējie, tūkstošiem, četras diennaktis gāja kājām. 1945. gada jūlija sākumā atkal salādēja ešelonos un tādos pašos vagonos kā 1941. gadā aizsūtīja uz Belomora kanālu. Tikai pie Pleskavas vai Ostrovas iedeva kādu puslitru šķidras putras. Medvežegorskā, kur izlādēja, vakarā pateica, ka jāiet līdz lēģerim uz Belomora kanāla 4. rajonu 30 kilometrus kājām. Mēs domājām – nu ir cauri. Uznāks nakts, ko tad darīsim? Ejam, ejam, saulīte jau norietējusi, bet nakts nav. Drusciņ pagājām, un saule atkal augšā! Polārā nakts. Kā pie lieliem gabaliem nepieradušam šoferim man gāja grūti. Bet man bija ļoti labi zābaki. Krievi gan gribēja ņemt nost, bet man ir maza kāja. Pie Remtes ezera man viņi bija ieplīsuši. Es aizšuvu ciet, vēlāk atrāvu vaļā. Lamāja jau, ka es sabojājis valsts mantu. Kas tad man? Man galvenais, ka pēda klāt. 
	Šoferus tur jau atkal atlasīja. Tikām gateros. Zāģējām, plēsām jumta skaidas. Biju baļķa iekšālaidējs gaterī. Vienu reizi gateris salūza, un tad es tiku atslēdzniekos. 1946. gada 1. jūlijā noņēma sargus un žogus. Tad mēs bijām brīvībā. 
	– Brīvībā jau droši vien tā uzreiz nelaida?
	– Ui, nē! Tāpat strādājām trīs maiņās. Tikai algu maksāja. Tad pateica: jauniem būs jāiet vēl dienēt, bet vecie varēs braukt mājās. Oktobrī piebrauca mašīnas un aizveda mūs uz Medvežegorsku. Iekrāva atkal tādos pašos vagonos, tikai bez restēm logu priekšā. Divas diennaktis veda uz Ļeņingradu. Pēc tam – Narva. Iedeva jaunas sarkanarmiešu formas. Viens otru vairs nepazinām. Tad atkal mašīnās un aizveda uz Ļeņingradu. Bija jākrauj ķieģeļi mašīnās un vagonos. Tad nometināja pašā Ļeņingradā. Bijām jau tādi kā brīvlaisti zaldāti – Ziemas pils telpas atjaunojām, likām ūdensvadus, gāzesvadus, taisījām dzīvokļus virsniekiem. Vienu rītu kazarmā ienāca staršina un teica: 22., 23., 24. gads savāciet savas mantiņas un uz Narvu prom. Demobilizēja. Tā mēs 1950. gada martā atgriezāmies mājās. Nozīmēja mani par autoatslēdznieku Ķeguma garāžā. Taisīju un braucu, kad vajadzēja. Visu ko darīju. Kad es atnācu, tad pie Ķeguma HES betonēja Daugavas gultni. 
	Pirmo reizi uz mājām biju ticis 1947. gada janvārī. Es biju saslimis ar dzelteno kaiti, un vada komandierim kaut ko vajadzēja Rīgā. Viņš mani komandēja uz trim dienām. Trāpīju mājās tieši brāļa vārdadienā. Tur iepazinos ar Edgaru Kauliņu (padomju laika Lielvārdes kolhoza "Lāčplēsis" priekšsēdētāju). Viņš bija dienējis sarkanajā armijā, bet man bija "nikni" uzpleči. Čekistu uzpleči – sarkani ar zilām kantītēm. Kauliņš uz mani tā stīvi skatījās. Kad sāka runāt par fronti, teica: zinām, kā jūs tur frontē mums aizmugurē stāvējāt, dzināt uz priekšu. Kad uzzināja, ka tur neesmu bijis, tad uzreiz cita runa. Viņam galvenais agronoms jau arī bija leģionārs. 1949. gada izvešanās Kauliņš teica: ja no Lielvārdes kādu izvedīs, tad mani pirmo. Un nevienu neizveda. Visi spēcīgie Lielvārdes saimnieki palika. Viņi to kolhozu uzcēla. Kauliņš pats jau nebija lauksaimnieks. Ugunsdzēsējs, artilērists viņš bija bijis. 
	– Vai uz jums neskatījās šķībi, ka leģionā bijis?
	– Skatījās. Acīs jau neko neteica, bet, kad dalīja mašīnas, tad man piesolīja vecu "Pobedu". 1954. gadā ar "Pobedu" sāku vadāt priekšniekus. Pirmais bija tāds Jānis Lepins. Viņš bija no Krievijas, Liepiņš. Ar to mašīnu nobraucu kādus 20 gadus. Jaunu nedeva. Dzīvokli iedeva pārtaisītā kūtī, bet kaimiņi bija ļoti labi. Kad mūs toreiz Narvā demobilizēja, tad visiem pateica: jums ir viss "piedots", lai gan mēs neko tādu nebijām darījuši. Interesējušies jau bija. Manus kolēģus šoferus sauca uz "3. istabu", čekas istabu. Ķegumā "inženieru mājā" bija viena tāda istaba. Mani nesauca nekur. Es arī neko nepieminēju. Bija jāuzmanās. Karaklausības apliecībā bija ierakstīts: "Padomju armijā nav dienējis."
	– Kad vadājāt priekšniekus, negadījās kādu neapmierinātību dzirdēt par Pļaviņu HES celšanu? Visiem jau nepatika, ka Staburagu applūdināja. 
	– Nē. Man neko neteica, jo redziet, man jau nāca līdz tie nejaukie uzpleči. Kad sākās runas par Staburagu, atbrauca viens no Maskavas no kādas ministrijas. Baltu galvu, solīds večuks. Kā viņu sauca, to gan vairs neatceros. Viņu veda volgā uz Daugavas krastu iepretī Staburagam. Izkāpa. Kā ieraudzīja, noteica: "Vai tad šitā dēļ spēkstaciju nebūvēs? Nu nojauciet un uzlieciet to Staburagu kaut kur citur!" Kad sāka uzplūdināt, aizbraucām apskatīties. Visriņķī Staburagam klintsbluķi bija izzāģēti. Tādi lieli bluķi. Simts gabalu vismaz. Bet pats Staburags bija palicis. To neuzspridzināja.
Latvijas Kara muzejs digitalizējas
Viesturs Sprūde,  Latvijas Avīze  12/27/04     Latvijas Kara muzejs Pirmsziemassvētku dienās sagādājis divus jaunumus – digitālo programmu "Latvijas armija un kara flote" un gadskārtējo jeb piekto pēc kārtas "Kara muzeja gadagrāmatu".
	Ar digitālo programmu "Latvijas armija un kara flote" muzeja apmeklētāji varēs iepazīties Latvijas pirmās brīvvalsts armijai veltītajā zālē. Vienkāršāk sakot, tā ir datorprogramma, kas nodrošina trīsdimensiju attēlu datora ekrānā. Apmeklētājam atliek tikai pieskarties ar pirkstu kādam no monitorā redzamajiem virtuālā Pulvertorņa logiem, lai sāktos attēlu, teksta un skaņu efektu stāsts par Latvijas armijas kājnieku, jātnieku, flotes un tehniskajām vienībām. Tādējādi ir iespējams aplūkot ap 300 fotogrāfiju un attēlu, kurus atlasījusi šīs programmas satura veidotāja, muzeja starpkaru vēstures nodaļas vadītāja Barba Ekmane. Līdzīga principa, tikai cita satura digitālā programma līdz šim bija apmeklētāju rīcībā vienīgi Ventspils muzejā.
	Tiem, kam vairāk tīk lasīt grāmatas, nevis uztvert informāciju datorā, noderēs "Latvijas Kara muzeja gadagrāmata V" ar 15 pētnieciskām publikācijām par mūsu militārās vēstures tematiem. Tajās stāstīts gan par Kurzemes hercogistes militāro sistēmu, gan Latvijas armijas daļu vēsturi, bruņojumu un krūšu nozīmēm. Jāatzīmē igauņu vēsturnieka Tenu Tannberga raksts "Lubjankas maršala Lavrentija Berijas partijiskā nosodīšana Igaunijā", kā arī pulkveža Jāņa Hartmaņa publikācija "Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komiteja", jo nākamgad taču aprit 90 gadi kopš strēlnieku bataljonu izveidošanas.

‘Latvijas Avīzes’ un ‘Apollo’ aptauja: Latvijas ievērojamākās personības ir Barons, Ulmanis un BlaumanisLETA  12/30/04    Laikraksta "Latvijas Avīze" (LA) un portāla "Apollo" aptaujā par ievērojamākajām Latvijas personībām ir atzīts Dainu tēvs Krišjānis Barons, pirmās Latvijas brīvvalsts valstsvīrs Kārlis Ulmanis un rakstnieks Rūdolfs Blaumanis. 
	Viņiem seko pirmais Latvijas prezidents Jānis Čakste, pašreizējā prezidente Vaira Vīķe-Freiberga, atmodas sabiedriskais darbinieks Krišjānis Valdemārs, Brīvības cīņu dalībnieks, pulkvedis Oskars Kalpaks, tēlnieks Kārlis Zāle, dzejnieks Rainis un komponists un deputāts Raimonds Pauls. 
	Savukārt otrajā Latvijas ievērojamāko personu desmitniekā aptaujas dalībnieki ir ierindojuši zinātnieku Paulu Stradiņu, aktieri Ēvaldu Valteru, valodnieku Jāni Endzelīnu, mākslinieku Vilhelmu Purvīti, rakstnieci Annu Brigaderi, aktieri Eduardu Pāvulu, rakstnieku Jāni Jaunsudrabiņu, Latvijas Zinātņu akadēmijas ilggadējo vadītāju Jāni Stradiņu, komponistu Emīlu Dārziņu un dzejnieci Aspaziju. 
	Kā aģentūru LETA informēja LA sabiedrisko attiecību speciāliste Linda Rumka, aptaujā atsaucība bijusi necerēti liela - balsojumā piedalījušies 6903 cilvēki. Interneta portālā "Apollo" savu izvēli izdarīja 2588 balsotāji, bet LA un "Mājas Viesī" publicētajās anketās savu viedokli bija pauduši 4315 aptaujas dalībnieki. 
	Aptaujā bija minētas 2780 personības, tādejādi papildus LA un balsojuma konsultantu ieteiktajām 375 personībām klāt nākušas vēl 2405.