K a s   j a u n s	
Nr. 372:   2004.g. 12.- 17. novembris	
L a t v i j ā ?	

Valsts svētkos...

Salūta mācība
Inga Steimane,  NRA  11/15/04     Cilvēks, kas nav mūsu valsts pilsonis, kas nav arī latvietis, šajā lappusē pasmaida par mums, 18. novembra salūta gaidītājiem. Un viņam izskatās, ka mūsu vilšanās par miglas dēļ izpalikušo krāšņo uguņošanu ir "pat traģikomiski milzīga". 
	Lai cik tas jocīgi būtu, 18. novembra salūts mums Latvijā, ļoti iespējams, nav tikai sārtas, baltas, dzeltenas un zili zaļas dzirksteles naksnīgi melnajās, smagu padebešu pilnajās novembra debesīs. Šīs ugunspuķes, ļoti iespējams, ir vienīgais pilnīgi drošais valsts pasākums, kuram cilvēki nebaidās ticēt bez jebkādiem "izņemot". Priecājoties un gavilējot par valsts piedāvāto salūtu valsts proklamēšanas gadadienā, nav nepieciešams pārliecināties par politisko tirgu, par aizkulisēm un par interešu konfliktu. Salūts ir gaistošs mirkļa brīnums, kas mūsu turpmāko dzīvi nekādi nevar apdraudēt, pat ja tas ir neizdevies, bāls un pavisam maziņš būkšķis. Salūts ir drošs prieks. Salūts ir tas, ko tu redzi un dzirdi, un nekas vairāk, tam nav nezināmu tālejošu seku, par kurām mēs paši varētu nobalsot ar savu tīro un gauži bērnišķīgo prieku. Tas sākas un beidzas mūsu acu priekšā un, pat ja būs bijis pārsteidzošs, nekad neliks mums vilties, jo nākamajā rītā vai pēc nedēļas tas gludi pulētā televīzijas diktora balsī mūs nemodinās un neatgādinās: paši vien taču priecājāties, paši balsojāt, paši izvēlējāties. 
	Salūts ir nevainīgs, un prieks par to arī ir nevainīgs. Tā vien šķiet, ka kopš atmodas laikiem salūts ir lielākais un krāšņākais sabiedrības integrētājs, nevardarbīgais mobilizētājs pozitīvām emocijām un savstarpējai līksmai laipnībai. 
	Mūsu valstsvīriem ir varens pamats būt greizsirdīgiem uz salūta krāšņumu, krietnumu un iemantoto cilvēku mīlestību. Jo viņiem pašiem tas nekādi neizdodas - piepildīt cilvēku vēlmes gūt prieku no savstarpēji godīga un atklāta acu skata. Mūsu politiķiem izdodas piekrāpt pilnīgi visus un sevišķi tos, kas par viņiem balsojuši. Izlikšanās, maldi un spiedīgi apstākļi.
	Tāpēc aicinu cienītos politiķkungus, kad šonedēļ arī viņi vērsīs skatus melnajās debesīs, gaidīdami salūta brīnumu, padomāt, vai viņu darbs, par kuru sabiedrība maksā nesalīdzināmi dārgāk nekā par krāšņajām ugunspuķēm, līdz šim ir bijis kaut vismazākās dzeltenās, zilās, zaļās vai sārtās salūta dzirkstelītes vērts.

'Visu Latvijai!' rīkos gadskārtējo lāpu gājienu
DELFI  11/16/04    18.novembrī par godu valsts svētkiem apvienība "Visu Latvijai!" rīkos tradicionālo lāpu gājienu Rīgas centrā, portālam "Delfi" pastāstīja apvienībā. 
	Gājiens sāksies svētku vakarā plkst. 18:00 pie Kārļa Ulmaņa pieminekļa Raiņa bulvāra un Krišjāņa Valdemāra ielu krustojumā, un tas vedīs cauri Vecrīgai uz Brīvības pieminekli. 
	"Gājiena galvenā doma ir lielajos svētkos kopīgā pasākumā vienot iespējami dažādu paaudžu cilvēkus, kam dārga Latvijas valsts ideja. Lāpu gājienu tradīcija aizsākās starpkaru Latvijas laikā, tāpēc labā atmiņā šodien ir vecākajai paaudzei. Tāpat krāšņais pasākums ir interesants un iedvesmojošs arī jauniešiem," informēja apvienības vadītājs Raivis Dzintars. 
	"Jaunieši, kas kaut vai tikai aiz intereses piedalīsies gājienā, redzot daudzus vienaudžus, kas svin valsts svētkus, paši izjutīs svētku noskaņojumu, ikviens, kurš pasākumu redzēs, vai arī citā veidā uzzinās par to, būs spiests pievērst tam uzmanību, līdz ar to aizdomāties par 18.Novembri un tā nozīmi, tiks sagādāts prieks un gandarījums vecākajai paaudzei un ikvienam patriotiski domājošam latvietim, dažādu paaudžu latvieši izjutīs vienotību un kopīgo vērtību nozīmi, tradīcija tiks stiprināta, un nākotnē tā var izvērsties par plaši apmeklētu tautas pasākumu, " - tie ir galvenie iemesli, kāpēc tiek rīkots lāpu gājiens, pastāstīja Dzintars. 
Ko mēs šajā valstī mīlam?
Armands Puče,  NRA  11/17/04     Nodarboties ar patriotisko audzināšanu svētku reizē ir viegli – ievelc tik elpu un spļauj ārā visu, kas sakrājies uz sirds. Par šo valsti, zemi, politiķiem, biznesmeņiem, strādniekiem, vecākiem, bērniem. Ievilku... Sapratu, ka uzdevums tomēr sarežģīts. Kā atzīmēt Latvijas dzimšanas dienu? Likt uz tortes astoņdesmit sešas svecītes – tas būtu smuki, bet ārišķīgi. Uzvilkt pie mājas mastā sarkanbaltsarkano karogu – prātīga doma, bet arī tas velk uz samākslotību. Starp citu, karogu vajag godā turēt ne tikai svētku dienās. Varbūt sākt vajag ar atbildi uz jautājumu – vai man nav kauns par savu valsti? Taču, brīdi padomājis, pats sev pārvaicāju – kas tā par aprobežotību? Jo pati jautājuma forma jau uzsvērti nodemonstrē attieksmi. Kauns... Kāpēc neprasīt no otra gala – ar ko es lepojos? Ja nav spēka vai gribēšanas aiziet prom no kauna sajūtas, kas mērķēta uz šo valsti, tad vajag paskatīties spogulī. Jā, tur būs atbilde – kauns pašam no sevis. Valsts nav kaut kas gaisīgs, netverams vai iluzors, tā nav arī butaforija ar noteiktiem simboliem. 
	Valsts esam mēs paši! Ja saki, ka valsts tevi krāpj, tad padomā, vai tu to neesi izdarījis pirmais? Ja saki, ka valsts tevi apzog, tad paskaties uz rokām un padomā, kad tu pats pēdējoreiz iebrauci valsts kabatā. Ko ta" mēs – tur jau tie deputāti, tie maitas... Un atkal vajadzēs iet pie spoguļa, lai vaicātu – kurš ievēl šajā valstī deputātus? Mēs paši, tikai mēs paši esam līdzatbildīgi par šīs zemes un valsts labklājību. Un, ja es saku – mēs paši, tad ar to ir domāts katrs, kas šajā valstī dzīvo un ēd maizi. Vienubrīd jauniešiem bija dikti pie dūšas tāds divdomīgs teiciens ar izplūdušu zemtekstu – mēs mīlam šo zemi, nevis valsti... Atceros, pašam arī labpaticies ik pa brīdim šo prātojumu pasvītrot, tādējādi izceļot savu iedomāto pasauli, kas īstenībā ir balstīta uz nevēlēšanos strādāt jeb uzņemties atbildību. Zemi no valsts nevar atdalīt, bet, ja kāds to mēģina, tad tā ir vājuma pazīme. Latviju kā valsti vāji cilvēki neuzcēla. Latviju kā zemi arī nekopa nīkuļi... Šajā brīdī no mums prasa attieksmi, jo tā ir visu pamatā, ja domājam tālāk par darbiem, kas būtu jādara. Bet jādara ir ļoti daudz! Ja kāds uzskata, ka valsts ir nolaista līdz kliņķim, tad viņam ir visas iespējas šīs lietas mainīt. 
	Svētkos vajag runāt par izdarīto, nevis gausties par nolemtību, un nav tā, ka mums nebūtu ar ko lepoties. Mums ir labi cilvēki, kas veido šīs valsts pamatu, un mums ir labi cilvēki, kas par šo valsti stāsta pasaulei. Ja nebūtu par ko stāstīt, vai tad mēs varētu laist pasaulē savus sprīdīšus? Dažas lietas notiek mazliet lēnāk, nekā mēs gribētu, bet tas ir saprotami – arī bērni neaug ātri. Tikai tad, kad viņi ir aizgājuši tautās, mēs atskatāmies un saprotam – ātri gan. Ar valsti ir līdzīgi, tikai tas laika rats nepielūdzami strādā citu paaudžu labā. Šodien mēs strādājam, lai bērniem būtu labi, mūsu bērni strādās mazbērniem... Tādā garā laipojot, esmu aizmirsis atbildēt uz galveno jautājumu – vai es pats lepojos ar šo valsti? It kā jau ir azotē akmeņi, kas būtu jāmet kāda virzienā, bet tad, pārlasījis iepriekš rakstīto, saprotu, ka sevi aprakšu akmeņu kaudzē. 
	Tāpēc saku – es lepojos ar savu ģimeni, darbu, ko daru, esmu lepns par saviem kolēģiem, par mūsu lasītājiem, par tiem cilvēkiem, kas mums ir apkārt. Tad kāpēc nemīlēt šo valsti?
 Mazinās Latvijas iedzīvotāju patriotisms
DELFI 11/17/04    Saskaņā ar sabiedriskās domas pētījumu centra SKDS 2004.gada oktobrī veiktās aptaujas datiem, vairāk kā divas trešdaļas jeb 69% iedzīvotāju uzskata, ka ir Latvijas patrioti, bet aptuveni viena ceturtā daļa jeb 26% aptaujāto pauduši pretēju viedokli. 
	Salīdzinot aptauju rezultātus, var konstatēt, ka 2004.gadā iedzīvotāji sevi par Latvijas patriotiem atzinuši retāk nekā 2003.gadā, kad šis skaitlis bija 75% no respondentu skaita. 
	Aptaujas rezultāti liecina, ka sevi par Latvijas patriotiem biežāk nekā caurmērā atzinušas sievietes, respondenti, kuri vecāki par 45 gadiem, iedzīvotāji ar augstāko izglītību, latvieši, LR pilsoņi, valsts sektorā nodarbinātie un Vidzemē dzīvojošie. 

Latvija Eiropā un pasaulē...

Latvijai atzīme demokrātijā - starp trīs un četri
LETA  11/13/04    Latvija demokrātijas eksāmenu ir izturējusi un ieguvusi atzīmi vai nu četri ar mīnusu vai trīs ar plusu. Tā simboliski demokrātijas pakāpi Latvijā laikrakstam "Diena" raksturojusi Ilinoisas universitātes Čikāgā politoloģijas profesore Rasma Kārkliņa. 
	Viņa ir viena no autoru kolektīva, kas patlaban apkopo pēdējos datus pētījumam "Latvijas demokrātijas audits". 
	Šis ir Latvijā pirmais demokrātiskās attīstības novērtējums, un pirmās tā atziņas vakar prezentēja starptautiskā konferencē "Valstis, sabiedrības un pasaule nākotnes attīstības ietvarā", ko rīkoja pie Valsts prezidentes kancelejas nodibinātā Stratēģiskās analīzes komisija. 
	Kā norāda "Diena", pētījumā demokrātijas attīstība Latvijā vērtēta pēc starptautiski atzītiem kritērijiem, sākot no brīvām un godīgām vēlēšanām un beidzot ar indivīdu sociālajām un ekonomiskajām tiesībām un cīņu pret korupciju. 
	Pētījums rāda, ka Latvijā ir, piemēram, gan demokrātiskas vēlēšanas, gan vismaz legāli nav diskriminācijas darba tirgū, gan iespējas izglītoties, tomēr joprojām Latvija ir nabadzīgākā Eiropas Savienības valsts ar augstu cilvēku mirstību, problēmām veselības aprūpē, aplokšņu algām un politiķu saistību ar biznesa vidi, kas varētu liecināt par samērā augstu korupcijas līmeni. 
	Analizējot atsevišķus aspektus, viņi arī norāda - likuma robežās kopumā viss ir kārtībā, tomēr problēmas rodas, kad likums jāievieš praksē. Piemēram, Latvijā ir ļoti progresīvs partiju finansēšanas likums, tomēr tagad jāskatās, vai tas līdzēs novērst nelikumības partiju finansēšanā. 
	"Latvijas problēma ir tā, ka daudzie demokrātiskie aspekti nesaslēdzas vienā ķēdītē," skaidro Latvijas Universitātes politoloģijas profesore, Stratēģiskās analīzes komisijas vadītāja Žaneta Ozoliņa. Viņasprāt, lai to novērstu, nepieciešams celt labklājības līmeni, no kolektīvās domāšanas pāriet uz individuālu, cilvēkiem iemācoties uzņemties individuālu atbildību, kā arī izvērtēt, kā pieņemtie likumi realizējas dzīvē. 
	Savukārt Kārkliņa par Latvijas problēmu uzskata iedzīvotāju zemo līdzdalību valsts un sabiedriskajā dzīvē. Viņasprāt, cilvēkos ir gan vilšanās pašreizējos sociālpolitiskajos procesos, gan neizpratne par līdzdalības nozīmīgumu, raksta "Diena". 
	Tomēr profesore atgādina - atmoda ir pierādījusi, ka Latvijas iedzīvotāji spēj saorganizēties, tikai patlaban, iespējams, virsroku ņēmušas materiālās vērtības. 
	Citās valstīs līdzīgi pētījumi jau ir veikti, taču Latvijā pētnieki demokrātijas audita galīgo variantu, kur būs arī ieteikumi, kā nepilnības novērst, sola prezentēt janvārī. 
	"Mūsu jaunajai demokrātijai šobrīd nāktu par labu zināma izvērtēšana, sava veida demokrātijas audits, kas būtu labs atskaites punkts turpmākas attīstības ceļam," savulaik norādīja Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga. 
Piebalgs iztur Eiropas Parlamenta eksāmenu 
Sanita Jemberga Strasbūrā,  Diena  11/16/04     "Spoži" bija pirmais vārds, kā pirmdien pēc triju stundu eksāmena ēnu komisāre Sandra Kalniete novērtēja savas līdzšinējās labās rokas, tagad ES enerģētikas komisāra amatam nominētā Andra Piebalga uzstāšanos Eiropas Parlamenta deputātu priekšā. Gaisotne, vairāku deputātu netaupītās uzslavas un kritikas trūkums pat no karojošajiem zaļajiem nerada šaubas, ka Latvijas kandidāts pārbaudi ir izturējis.
	"Viņa uzstāšanās bija ļoti kompetenta, kas angliski nozīmē stipri labi. Es nevēlos neko pareģot, bet es būtu milzīgi pārsteigts, ja vērtējums būtu negatīvs," Dienai teica komitejas vadītājs Džils Čičesters. Lūgts salīdzināt A.Piebalga un iepriekšējā nominanta ungāra Lāslo Kovāča uzstāšanos, Dž.Čičesters paziņoja, ka tās nav salīdzināmas, jo vārdu "kompetents" viņš par L.Kovāču nelietotu. A.Piebalgs Dienai atzina, ka ir apmierināts ar savu uzstāšanos, un labvēlīgā reakcija no visām grupām, ieskaitot zaļos, par ko bijis pārsteigts, viņam radot pārliecību par deputātu atbalstu. 
	A.Piebalga un Parlamenta nežēlastībā kritušās iepriekšējās kandidātes iztaujāšanas nevarēja būt atšķirīgākas - kamēr ZZS pārstāvei Ingrīdai Ūdrei teju pusi laika nācās taisnoties par nelikumīgajiem ziedojumiem partijas kasē un politisko reputāciju, A.Piebalgam adresētie jautājumi attiecās tikai uz enerģētiku. Brīvajā gaisotnē žonglējot vismaz trijās valodās, A.Piebalgs, pēc vairāku deputātu teiktā, demonstrējis izpratni par sev uzticēto atbildības jomu.
	Slidenākais brīdis bija jautājumi par viņa attieksmi pret radioaktīvo atkritumu transportēšanu no to radītājas apglabāšanai citā valstī. A.Piebalgs aizstāvot viedokli, ka lēmumi - pieņemt atkritumus vai ne - ir valdību rokās, un EK tur nav jājaucas. ES esot vienīgi jākontrolē, lai to apglabāšana notiek atbilstoši jaunākajiem zinātnes sasniegumiem.
	No Latvijas deputātiem komitejā darbojas Roberts Zīle (TB/LNNK), kurš bija pārliecināts, ka A.Piebalgs eksāmenu, kura oficiālais vērtējums būs zināms otrdien, izturējis. 
	"Viņa atbildes bija ļoti pārliecinošas, un viņš ņēma vērā katra jautātāja iekšpolitisko situāciju. Attieksme te ir pozitīva," teica R.Zīle, kvalitātē pielīdzinot viņa uzstāšanos transporta komisāram Žakam Baro, kam bija viens no labākajiem vērtējumiem. 
	Uzsverot savu eiropeisko stāju, A.Piebalgs pauda, ka nekad nav šaubījies - Latvijas vieta ir ES saimē. Uzskaitot nākamo piecu gadu prioritātes, viņš nosauca labāku saikni starp enerģētikas attīstību un vides aizsardzību, atjaunojamo enerģētikas avotu attīstību, brīvu enerģētikas tirgu, pieprasījuma mazināšanu pēc enerģijas un stiprinātu kodolenerģijas drošību. Viņš izteica gatavību dibināt ciešākus sakarus ar Krieviju enerģijas piegāžu jomā, taču tam vajadzīga triju nosacījumu izpilde - Krievijai jāgarantē investīciju drošība, jāuzlabo drošības standarti naftas pārvadāšanai jūrā un kodoldrošībā. Potenciālais komisārs kategoriski noraidīja iespēju pagarināt Ignalinas kodolreaktora darbību pēc 2010.gada, kā arī atzina, ka EK nav daudz iespēju sargāt tirgu no naftas cenu celšanās. 
	Taču A.Piebalgs nebija Strasbūras pirmdienas zvaigzne - lielākā uzmanība bija pievērsta itālim Franko Fratīni, kas nominēts kā tieslietu un iekšlietu komisārs Eiropas Parlamenta noraidītā Roko Butiljones vietā. Parlaments par EK apstiprināšanu balsos ceturtdien.
Latvija gatava iesaistīties 
ātrās reaģēšanas spēkos
LETA  11/17/04      Latvija ir gatava iesaistīties Eiropas Savienības (ES) veidotajos ātrās reaģēšanas spēkos, vakar Saeimas Eiropas lietu komisijas (ELK) sēdē apliecināja Aizsardzības ministrijas (AM) pārstāvji. 
	Kā informēja Saeimas ES informācijas centrā, jautājumu par ES ātrās reaģēšanas spēku jeb kaujas grupu izveidi dalībvalstu aizsardzības ministri apspriedīs ES Vispārējo lietu un ārējo attiecību ministru padomes ietvaros, kas 22.novembrī notiks Briselē. 
	ELK sēdē izskatītā Latvijas nacionālā pozīcija šai apspriedei bija pirmā, kuru kopš valsts iestāšanās ES sagatavojusi Aizsardzības ministrija. 
	Iesaistīšanās ES kaujas grupās sniedz Latvijai iespēju ietekmēt ES aizsardzības politikas attīstību, teikts Latvijas pozīcijā. Nepiedaloties kaujas grupu veidošanā, Latvija sevi izslēgtu no lēmumu pieņemšanas procesa par ES spēku izmantošanu. 
	Otrkārt, Latvija ir iesaistījusies Eiropas Aizsardzības aģentūrā un, piedaloties kaujas grupās, varēs izmantot tās resursus. 
	Nesen notikušās diskusijas liecina, ka ES kaujas grupu un NATO ātrās reaģēšanas spēku koncepcijas ir līdzīgas un savietojamas, norāda AM. ES kaujas grupu koncepcija paredz, ka ES ātrās reaģēšanas spēki tiks veidoti ciešā koordinācijā ar NATO. 
	Latvija vēlas iesaistīties Polijas un Vācijas veidotajā kaujas grupā, kurā paredzējusi darboties arī Slovākija. 
	Atbildot uz ELK priekšsēdētāja Oskara Kastēna (LPP) jautājumu, kādēļ izvēlēta tieši Polijas kaujas grupa, AM pārstāvji paskaidroja, ka pozitīvi novērtēta līdzšinējā valstu sadarbība militārajās misijās, savietojamais ekipējums, kā arī valstu līdzīgās ārpolitikas nostādnes. 
	Paredzēts, ka Latvija dalībai ES ātrās reaģēšanas spēkos varētu piešķirt trīs vienības - pretmīnu kuģi, militārās policijas vadu, kā arī nesprāgušas munīcijas neitralizēšanas vadu. Militārās policijas un atmīnēšanas vados katrā varētu dienēt apmēram 30-40 cilvēku, bet pretmīnu kuģa apkalpe būtu nedaudz lielāka. 
	Atbildot uz deputāta Pauļa Kļaviņa (JL) jautājumu, AM pārstāvji arī informēja par Igaunijas un Lietuvas nostāju par ES kaujas grupu veidošanu. Lietuva bija plānojusi iesaistīties Vācijas-Nīderlandes kaujas grupā. Tomēr konsultācijas izrādījušās neveiksmīgas, un Lietuva varētu meklēt citu iespēju piedalīties ES ātrās reaģēšanas spēkos. 
	Savukārt Igaunija paziņojusi, ka ES kaujas grupās būs gatava iesaistīties tikai pēc 2010.gada, jo pašlaik tai trūkstot atbilstošu spēju. 

Valdībā un partijās...

Deputāti nobalso par KNAB neatkarību 
Irina Jesina,  Diena  11/12/04      Saeima otrajā lasījumā pieņēmusi grozījumus Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) likumā, atceļot tam premjera pārraudzību un paredzot biroja neatkarību no fiziskām un juridiskām personām. Tika atbalstīts arī priekšlikums turpmāk KNAB atļaut līdz krimināllietas ierosināšanai un bez klienta piekrišanas pieprasīt un bez maksas saņemt no kredītiestādēm birojam nepieciešamo informāciju. 
	Lai īstenotu ilgi diskutēto un TP deputāta Jāņa Lagzdiņa noformulēto priekšlikumu par KNAB neatkarību, parlamenta Juridiskajai komisijai un Tieslietu ministrijai būs jāsagatavo grozījumi Satversmē, lai vairāku citu autonomo institūciju sarakstā iekļautu arī KNAB. Deputāts Edgars Jaunups (JL) gan uzsver, ka biroja "pakarināšana gaisā" nozīmētu neierobežotās varas deleģēšanu šai iestādei, kad nav skaidrs, vai izziņas un operatīvās darbības tiesības tiek izmantotas likumīgi.
	Citi grozījumi, kas jau izdarīti arī kredītiestāžu likumā, attiecas uz KNAB piekļūšanu fizisko un juridisko personu kontiem un darījumiem bankās. Pašreiz informāciju no bankām pēc KNAB lūguma pieprasa prokurors vai tiesnesis un tikai ierosināto krimināllietu izmeklēšanai, savukārt turpmāk KNAB patstāvīgi vērsīsies bankās, pieprasījumu gan iepriekš saskaņojot ar prokuroru vai Augstākās tiesas priekšsēdētāju. Birojs izziņas varēs saņemt ne tikai lietvedībā esošajām krimināllietām, bet arī operatīvās uzskaites lietām. Aktuālākās lietas, kuru izmeklēšanai ir vajadzīga banku kontu informācija, ir Einara Repšes (JL) nekustamo īpašumu darījumi un partiju nelegāli saņemtie ziedojumi, norāda biroja preses dienests. 
Latvija izvirza jaunus ārpolitikas mērķus 
Gunta Sloga,  Diena  11/12/04     Latvijas līdzšinējo ārpolitikas mērķu sasniegšana, kas valstij ļāvusi kļūt par līdzvērtīgu partneri virknē ietekmīgu starptautisko organizāciju, ir mudinājuši Ārlietu ministriju (ĀM) izstrādāt jaunu ārpolitikas koncepciju nākamajiem pieciem gadiem. Jaunajā ārpolitikas pamatvirzienu dokumenta projektā, ar kuru žurnālistus ceturtdien iepazīstināja ārlietu ministrs Artis Pabriks (TP), arī iekļauti vairāki jauni aspekti - ārpolitikas ekonomiskās dimensijas veicināšana, latviešu diasporas stiprināšana un valsts tēla popularizēšana.
	Kā atgādināja A.Pabriks, 1995.gadā pieņemtajos ārpolitikas pamatvirzienos par valsts galvenajiem mērķiem bija izvirzīta dalība tādās organizācijās kā Eiropas Savienība un NATO. Taču tagad "mēs paši šo kuģi vadām", tādēļ ir nepieciešami pavisam jauni mērķi. Jaunajā ārpolitikas koncepcijā jo īpaša uzmanība pievērsta Latvijas interešu aizstāvībai Eiropas Savienībā, kopējās ES politikas veidošanā un nacionālās drošības stiprināšanā. Pausta arī vēlme uzņemties lielāku lomu Eiropas kaimiņu politikas īstenošanā, jo īpaši veicinot sadarbību ar Krieviju.
	Īpaši nozīmīga esot ārpolitikas aktivizēšana ekonomikas jomā. Koncepcijas izstrādē piesaistītais ekonomists Uldis Osis uzsvēra, ka Latvijai būtu jāizrāda pastiprināta interese ne vien par ekonomisko sadarbību ar ES, bet arī ASV. "Pašlaik Krievijas investīcijas Latvijā ir lielākas nekā ASV," saka U.Osis. Otrs nozīmīgs aspekts ir enerģētikas resursu dažādošana un sadarbība ES šai jomā. ĀM gatavojas stiprināt saikni ar latviešiem, kas dzīvo ārzemēs. 
	A.Pabriks uzsver, ka ar diasporu nav jāsaprot tikai tie cilvēki, kas savulaik emigrējuši, bet arī šodien no Latvijas aizbraucošie.
	Pēc ārlietu ministra domām, dokumentā vajadzētu vēl skaidrāk noteikt konkrētus sasniedzamos mērķus laikā līdz 2009.gadam: "Mums būtu jānosaka, kādas, piemēram, ir Latvijas nacionālās intereses ES un Krievijas dialoga veicināšanas procesā." ĀM plāno tuvāko nedēļu laikā rīkot diskusijas par koncepciju. Savus ierosinājumus ĀM mājaslapā (www.mfa.gov.lv), kur var atrast arī pašu dokumentu, var izteikt ikviens Latvijas iedzīvotājs, informēja A.Pabrika preses sekretāre Dagnija Stuķēna. Saeimā dokumentu varētu apstiprināt šā gada beigās vai nākamā gada sākumā.
Ministri dodas nakts reidā pa lašupēm
LETA  11/13/04    Šonakt akcijas "Lašiem būt!" laikā Ministru prezidents Indulis Emsis (ZZS), vides ministrs Raimonds Vējonis (ZZS) un Saeimas deputāts Dzintars Zaķis (JL) kopā ar vides inspektoriem devušies nakts reidā pa lašupēm. 
	Kā informēja sabiedrisko attiecību speciālists Normunds Beļskis, amatpersonas arī iepazinās ar Salacgrīvas nodaļas vides inspektoru darbu. 
	Pasākumā piedalījās arī Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta, Vides valsts inspekcijas, pašvaldību un Latvijas Makšķenieku asociācijas (LMA) pārstāvji, kā arī "MDL Motors" īpašnieks Māris Bensons. 
	LMA pārstāvis un vides ministra padomnieks Alvis Birkovs pastāstīja, ka amatpersonas iepazīstinātas ar vides inspektoru darbu, Gunāra Ķirsona ierīkoto zemūdens filmēšanas vietu un safilmētajiem materiāliem par lašiem nārsta laikā, kas ir unikāls materiāls. 
	Amatpersonas piedalījās arī reidā pa maluzvejnieku iecienītākajām vietām Salacas upes baseinā. 
	Beļskis pastāstīja, ka Ministru prezidents bijis pārsteigts par slikto vides inspektoru tehnisko nodrošinājumu. Premjers atzīst, ka inspektoriem jāstrādā strādāt "visai ekstremālos apstākļos". 
	Kā norādīja sabiedrisko attiecību speciālists, likums inspektoriem paredz visai plašas pilnvaras, piemēram, apturēt un pārbaudīt aizdomīgas automašīnas ūdenskrātuvju tuvumā, taču viņiem nav resursu, lai to izdarītu. Profesionāli maluzvejnieki uz zveju ņem līdzi suņus un citādi rūpējas, lai inspektori viņiem nevarētu piekļūt. 
	Vides institūciju pārstāvji atzinuši nepieciešamību jaunveidojamajā Valsts vides dienestā Ūdens resursu un aizsardzības kontroles daļu iekļaut kā atsevišķu struktūru, jo darbs ir rezultatīvāks, ja ir daudz inspektoru, kas darbojas "savā lauciņā", nevis veic plaša profila pienākumus, stāstīja Birkovs. 
	Vērtējot paveikto, Birkovs norādīja, ka šogad "zivju resursu aizsardzības jomā ir izdarīts tik daudz, cik pa visiem iepriekšējiem gadiem kopā". 
	Arī šai akcijai viņš prognozēja drīzu rezultātu, jo Vējonis ir guvis priekšstatu par vides inspektoru problēmām. 

Budžeta fiskālais pārpalikums
 sasniedz 119 miljonus latu
DELFI  11/16/04    Oktobrī ir turpinājis pieaugt valsts konsolidētā kopbudžeta fiskālais pārpalikums - šā gada desmit mēnešus valsts kopbudžets ir beidzis ar 119,4 miljonu latu fiskālo pārpalikumu, un pārpalikums ir gan valsts pamatbudžetā, gan valsts sociālajā budžetā, gan pašvaldību budžetos, liecina Valsts kases oficiālais pārskats par valsts budžeta izpildi janvārī-oktobrī. 
	Valsts kopbudžeta fiskālais pārpalikums septembra beigās bija 93,8 miljoni latu. 
	Kopbudžeta ieņēmumi janvārī-oktobrī bijuši 2,06 miljardi latu, kas ir par 335 miljoniem latu vairāk nekā pērnā gada pirmajos desmit mēnešos. Kopbudžeta izdevumi bijuši 1,97 miljardi latu. 
	Oktobrī konsolidētā kopbudžeta ieņēmumi bijuši 250,9 miljoni latu, kas ir par 68 miljoniem latu vairāk nekā pērn. Izdevumi oktobrī bijuši 229,4 miljoni latu, tādējādi oktobrī kopbudžetā veidojies fiskālais pārpalikums 25,6 miljonu latu apjomā. 
	Valsts budžeta ieņēmumi pirmajos desmit mēnešos bijuši 1,68 miljardi latu, kas ir par 260 miljoniem latu vairāk nekā pērn, izdevumi šogad bijuši 1,61 miljards latu, fiskālais pārpalikums bijis 88,5 miljoni latu. 
	Pašvaldību budžeta pirmo desmit mēnešu ieņēmumi bijuši 547,7 miljoni latu, kas ir par 81 miljonu latu vairāk nekā pērn, izdevumi bijuši 520,6 miljoni latu, fiskālais pārpalikums bijis 27,6 miljoni latu. Valsts sociālās apdrošināšanas speciālajā budžetā janvārī-oktobrī izveidojies fiskālais pārpalikums 43,5 miljonu latu apmērā. Sociālā budžeta ieņēmumi bijuši 536 miljoni latu, kas ir par 63 miljoniem latu vairāk nekā 2003.gada pirmajos desmit mēnešos. Sociālā budžeta izdevumi janvārī-oktobrī bijuši 492,5 miljoni latu. 
	Oktobrī sociālā budžeta ieņēmumi bijuši 56,2 miljoni latu, izdevumi - 48,9 miljoni latu, fiskālais pārpalikums - 7,3 miljoni latu. 
Lielās partijas pie prezidentes 
ies ar saviem premjera kandidātiem
LETA  11/17/04     Partija "Jaunais laiks"(JL) un Tautas partija (TP) nav vienojušās par kopīgu Ministru prezidenta amata kandidātu un sarunās ar Valsts prezidenti Vairu Vīķi-Freibergu katra partija piedāvās savu pārstāvi, kuru uzskata par labāko nākamās valdības veidotāju. 
	Abu partiju vadītāji, Einars Repše (JL) un Atis Slakteris (TP), šodien pēc tikšanās gan neatklāja, kuri varētu būt partiju kandidāti premjera amatam. 
	TP priekšsēdētājs Slakteris uzskata, ka nākamo valdību būtu jāveido tieši lielo partiju pārstāvim, "jo, ja turpināsies kā līdz šim, tas būs zaudēts laiks valstij". Savukārt JL frakcijas vadītājs Krišjānis Kariņš pauda viedokli, ka "ir politiskie spēki, kas nevēlas, lai abas partijas darbojas vienā valdībā". 
	JL priekšsēdētājs Repše pēc tikšanās atzina, ka abām partijām nav būtisku domstarpību pragmātiskos jautājumos. "Ja jānosauc kāda nozare, kurā mums būtu lielas uzskatu atšķirības, tad jāsaka, ka tādas nav," sacīja Repše. Neatrisināmu jautājumu neesot ne par lielo uzņēmumu privatizācijas apturēšanu, ne par jauno budžetu, ne inflācijas vai budžeta deficīta jautājumiem, apgalvoja politiķis. 
	Viņš uzskata, ka abām partijām ir bijis pietiekami daudz laika, lai saprastu, ka stabilāko un lemtspējīgāko valdību 8.Saeimā var izveidot, tikai abām partijām sadarbojoties. "No mūsu nesaskaņām visvairāk iegūst mūsu nedraugi," sacīja Repše. 
Vienlaikus katra partija uzskatot, ka tieši tās premjera amata kandidāts būtu labākais nākamās valdības veidotājs. Slakteris atgādināja, ka JL jau šajā Saeimā ir vadījusi valdību un tagad šāda iespēja būtu jādod TP. "Mums ir ambiciozi kandidāti, kas spētu apmierināt arī JL," sacīja politiķis. 
	Savukārt Repše norādīja, ka JL premjers nāktu ar jaunu skatu uz valsts pārvaldi, tāpēc tieši JL būtu jāuztic jaunās valdības veidošana. 
	Abu partiju pārstāvji joprojām uzskata, ka tieši prezidentei būs izšķirošā loma, izvēloties premjera kandidātu. Slakteris sacīja, ka izvērtēs jebkuru prezidentes nosaukto kandidātu, tomēr, pēc viņa domām, stabilāko valdību varētu izveidot tieši abu lielo partiju pārstāvis. Līdzīgu viedokli pauda Repše. 
	Kā ziņots, līdz šim visas partiju sarunas ir beigušās bez konkrētiem rezultātiem par jaunās koalīcijas modeli, un partijas savus premjera un ministru amata kandidātus sola nosaukt tikai pēc 22.novembra, kad sāksies konsultācijas ar Valsts prezidenti, kurai jānosauc jaunās valdības veidotājs. 

Saimniecībā

Ceļā uz inovatīvas biznesa vides izveidi
Inga Balode,  NRA  11/13/04     Projektā Reģionālās investīciju stratēģijas (RIS) Latvija ieguldīti 520 tūkstoši eiro, kas 32 projekta realizācijas mēnešos pārtapuši vairākos pētījumos par inovācijām.
	75% no projektam atvēlētā finansējuma tika saņemti no ES, savukārt 25% finansējuma deva Latvijas valsts, kā arī projekta realizētāji. Latvijas valsts budžets šajā projektā investējis 65 tūkstošus latu, Neatkarīgo informēja RIS Latvija projektu koordinators Valdis Avotiņš.
	RIS Latvija projektu realizēja Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra, Latvijas Tehnoloģiskais centrs, Rīgas reģiona attīstības padome, Stokholmas pilsētas Ekonomiskās attīstības aģentūra, Reinzemes-Pfalcas inovāciju vadības sabiedrība IMG un konsultanti Inno grupa.
	Projekta mērķis bija veidot izpratni par inovācijām, rosināt dialogu starp valsts un pašvaldības institūcijām, uzņēmējiem, zinātniekiem un pētniekiem, kā arī izstrādāt konkrētus piedāvājumus rīcības plānam, lai Latvijā pilnveidotu nacionālo inovāciju programmu un radītu inovatīvai uzņēmējdarbībai labvēlīgu vidi.
	Projekta laikā tika veikti pētījumi četrās jomās: uzņēmumu vajadzību analīze saistībā ar inovācijām, inovāciju kapacitāte Latvijas pētnieciskajās institūcijās, inovāciju atbalsta institūcijas un līdzekļu pieejamība inovāciju finansēšanai.
	Ekonomikas ministrijas valsts sekretāra vietniece Ilga Preimate uzsvēra, ka bez inovācijām strauja Latvijas ekonomiskā izaugsme nākotnē nebūs iespējama. Viņa atgādināja, ka Pasaules bankas pētījumā teikts, ka inovatīvo risinājumu jomā Latvija daudz atpaliek no vidējā līmeņa ES. "Ir svarīgi, lai nacionālās inovācijas stratēģijas realizācijā iesaistītos visa sabiedrība - gan zinātnieki, gan uzņēmēji, gan valsts institūcijas," uzsvēra I. Preimate.
	Savukārt RIS Latvija projekta vadības padomes vadītājs Jānis Krūmiņš norādīja, ka svarīgi, lai inovācijas tiktu ieviestas ne tikai Rīgā, bet arī citur Latvijā. Viņš uzsvēra, ka no veiktajiem pētījumiem būs maza jēga, ja tie ieguls plauktos un pārklāsies ar putekļiem - inovācijas nacionālās stratēģijas realizācijā ir vajadzīga gan nauda, gan arī politiskā griba, bet tās politiķiem diemžēl nereti pietrūkst.
	Eiropas Komisijas delegācijas Latvijā pārstāvis Bernārs Sordē uzskata, ka valsts ekonomiskajā izaugsmē inovācijām ir ļoti liela nozīme. Viņaprāt, liela vērība jāvelta izglītībai un pētniecībai un pētījumiem vajadzētu atvēlēt 2-3% valsts budžeta līdzekļu. B. Sordē uzsvēra, ka Latvijas zinātnieku sasniegumi pasaulē tiek novērtēti un tas jādara arī pašu mājās.
	Valdis Avotiņš uzsvēra, ka aktīvāk jāizmanto ES fondu līdzekļi ražošanas modernizācijai un zinātnieku un jauniešu iesaistīšanai jaunu ideju ģenerēšanā un realizācijā.
	Projekta īstenotāji un atbalstītāji uzskata: ja reiz Latvijā ir daudz inovatīvu ideju autori, ir jābūt labvēlīgai videi, lai viņus rosinātu savās iecerēs dalīties ar citiem un realizēt tās. Kā uzsvēra Jānis Krūmiņš, pētījumi ir veikti, stratēģija izstrādāta, tagad pētījumu materializēšanās ir atkarīga no uzņēmēju un zinātnieku uzstājības.
LB pret inflāciju 
Pēteris Strautiņš,  Diena  11/13/04    Ilgtermiņā inflācija nav drauds, taču patlaban iespaids ir nepatīkams.
	Latvijas Banka (LB) šonedēļ par 0,5% paaugstināja refinansēšanas likmi un veica citus monetārās politikas pasākumus, lai nedaudz piebremzētu straujo kreditēšanas izaugsmi, kas uzkurina inflāciju, palielina tekošā konta deficītu un vairo citas ekonomiskās nestabilitātes izpausmes. Šā lēmuma rezultātā nedaudz varētu pieaugt starpbanku likmes, pati Banka prognozē, ka par 0,25%. Tas ļoti nedaudz, par dažiem procentiem, palielinās ikmēneša maksājumus latu kredītiem ar peldošajām procentu likmēm, bet kreditēšanu ārvalstu valūtās acīmredzot neskars. Zīmīgi, ka Latvijas Banka atbalstījusi ideju par nodokļu piemērošanu hipotekārajai kreditēšanai, acīmredzami atzīstot savas ierobežotās iespējas kontrolēt tās lēcienveidīgo pieaugumu. Taču Banka vismaz nepārprotami demonstrē savu apņēmību, un šo signālu vajadzētu uztvert arī valdībai. 
	Straujā inflācija ir tikai viens no ekonomiskās stabilitātes draudiem, taču atšķirībā no tekošā konta deficīta mēs to sāpīgi izjūtam ikdienā. Bažīties par pilnīgi nekontrolētu inflāciju nav iemesla, jo agri vai vēlu to piebremzēs lata piesaiste SDR un no 1.janvāra - eiro. Būtu gan ļoti vēlams, lai atlikušajās sešarpus nedēļās vairs nekristos ASV dolāra kurss, kas vēl vairāk celtu mūsu importēto preču cenas. Taču skaidrs, ka inflācija agri vai vēlu pierims jebkurā gadījumā, aiz sevis atstājot nedaudz sajauktas ierastās vērtību skalas. 
	Pašlaik gan valsts budžeta, gan uzņēmumu budžetu plānotāji ir neziņā par viņu ailēs sarakstīto skaitļu patieso vērtību nākamgad. Strauja inflācija parasti ir arī svārstīga un neprognozējama. Vairākums analītiķu iespējamo cenu pieaugumu nākamgad vērtē ap 5% līmenī, taču tā patiesībā var izrādīties gan nedaudz lielāka, gan daudz mazāka. 
	Negaidītais inflācijas lēciens ir arī pamatīgi ietekmējis algu un pensiju pirktspēju. Patlaban gandrīz 100 miljonu lielais valsts budžeta pārpalikums lielā mērā ir radies uz valsts sektorā strādājošo, pensiju un pabalstu saņēmēju reālo ienākumu lēnāka pieauguma vai pat krišanās rēķina. Inflācijas lēciens ir negatīvi ietekmējis arī daudzu privātajā sektorā strādājošo reālos ienākumus. Par laimi, nav jāuztraucas, ka šīgada inflācijas lēciens "vienkāršajiem darbarūķiem" radīs paliekošu ilgtermiņa kaitējumu. Dinamiskais darba tirgus, augošais pieprasījums pēc dažnedažādu specialitāšu un kvalifikāciju darbiniekiem inflācijas iespaidu drīz vien aizskalos kā jūra smilšu sanesumus.
	Inflācija skar mūs ne tikai kā pelnītājus, bet arī kā taupītājus. Patlaban reālās noguldījumu procentu likmes Latvijā ir negatīvas, citiem vārdiem, tās ir zemākas par inflāciju. Tātad bezriska investīcijas šogad nav pat spējušas pasargāt no naudas vērtības samazināšanās, kur nu vēl gūt peļņu. Vai tas nozīmē, ka steigšus jāiztērē visi ietaupījumi vai tie jāizlieto zemes vai akciju pirkšanai? Līdz šim ciestie zaudējumi ir jau noticis, nelabojams fakts, un turpmākajai rīcībai jābūt vērstai uz nākotni, nevis pagātni. Ja šogad reālās noguldījumu likmes bija negatīvas, tas nenozīmē, ka tā būs arī nākamgad. Ja jūs depozītā noliktās naudas vērtību tomēr atkal zaudējat, vismaz varēsiet mierināt sevi ar domu, ka inflācijas šķēres "apgriezušas" arī jūsu parādus, ja tādi ir.
Eksports deviņos mēnešos pieaudzis 
par 25,6%, imports - par 31,6%
LETA  11/15/04    Šā gada septembrī, salīdzinot ar pagājušā gada septembri, Latvijas preču eksporta vērtība pieaugusi par 36,7 miljoniem latu jeb 25,6%, bet importa vērtība - par 86,7 miljoniem latu jeb 31,6%, liecina Centrālās statistikas pārvaldes dati. 
	Eksporta vērtība septembrī bija 180,3 miljoni latu, kas ir par 2,6 miljoniem latu jeb 1,4% vairāk, salīdzinot ar augustu. Savukārt importa vērtība septembrī bija 361,6 miljoni latu, kas ir par 54,4 miljoniem latu jeb 17,7% vairāk nekā augustā. 
	Gada deviņos mēnešos nozīmīgāko vietu Latvijas eksportā joprojām ieņēma koksne un tās izstrādājumi, kas aizņem 32,8% no eksporta kopvērtības. Metāli un to izstrādājumi aizņem 13,5% eksporta, tekstilmateriāli un tekstilizstrādājumi - 10,9%. 
	Salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu visstraujāk - par 68,9% pieaudzis apavu un galantērijas izstrādājumu eksports. Plastmasas un kaučuka izstrādājumu eksporta palielinājies par 48,7%, bet ķīmiskās rūpniecības un saskarnozaru produkcijas - par 27,9%. 
	Deviņos mēnešos nozīmīgāko vietu Latvijas importā ar 20% ieņem mašīnas un mehānismi, kā arī elektriskās iekārtas. Minerālie produkti veido 11,8%, bet transporta līdzekļi - 11,2%. Salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu visstraujāk - par 73,7% - pieaudzis koksnes un tās izstrādājumu imports, minerālo produktu imports palielinājies par 37,7%, bet mašīnu un mehānismu - par 22,6%. 
	CSP norāda, ka, Latvijai iestājoties Eiropas Savienībā (ES), ir mainījusies ārējās tirdzniecības statistisko datu vākšanas sistēma tirdzniecībai ar ES dalībvalstīm. Tā kā muitas robežas ar šīm valstīm ir likvidētas, agrāk izmantoto muitas kravas deklarāciju vietā tiek pielietoti speciāli Intrastat - ES dalībvalstu savstarpējās tirdzniecības ar precēm statistiskās uzskaites sistēmas - pārskati, kuros uzņēmumiem jāsniedz informācija par preču realizāciju ES valstīs. 
	Ārējās tirdzniecības datu vākšanas sistēma tirdzniecībai ar pārējām valstīm, kas nav ES dalībvalstis, saglabājusies iepriekšējā - tiek apkopota no muitas kravas deklarācijām iegūtā informācija. 
	Tā kā uzņēmumi daļu tirdzniecības darījumu, īpaši preču ievedumu, steidza paveikt aprīlī, kad Latvija vēl nebija pievienojusies ES, ir vērojamas atšķirības datu dinamikā, salīdzinot informāciju par maiju ar iepriekšējā mēneša datiem, norāda pārvaldē. 

Veselības aprūpē, izglītībā, zinātnē...

Daļa anesteziologu 
gatavi apvienoties komercsabiedrībā 
Zane Zālīte,  Diena  11/17/04      Joprojām ir vairākas slimnīcas, kurās anesteziologiem–reanimatologiem algas pielikumu nesola, tāpēc tajās sniedz vienīgi neatliekamo palīdzību un plānveida operācijas nenotiek, liecina otrdien Latvijas Anesteziologu un reanimatologu asociācijas (LARA) valdes sēdē apkopotā informācija. Tiem ārstiem, kuriem ar iestādes vadību neizdosies vienoties par lielāku atalgojumu, LARA piedāvā aiziet no darba un kļūt par komercsabiedrības dalībniekiem, piedāvājot anestezioloģijas pakalpojumus par pašu noteiktu cenu. 
	"Tā ir alternatīva, kur atkāpties bezizejas situācijā," skaidro klīniskās slimnīcas Gaiļezers anesteziologs Roberts Spručs. "Komercstruktūra piespiedīs slimnīcu vadītājus saprast, ka par 300 latiem anesteziologu nevarēs dabūt," bilst Ventspils slimnīcas anesteziologs Valts Rauhvargers. LARA gan neatklāj, cik lielas algas varētu prasīt SIA iesaistītajiem ārstiem, un neprognozē, cik anesteziologu varētu tai pievienoties. 
	Valdes sēdē gatavību aiziet no darba jau izteikuši Talsu slimnīcas pārstāvji, uzsverot, ka vadība paziņojusi — algu pielikumu "nav un nebūs". Lielākas algas nav solītas arī Saldus, Balvu un Bulduru slimnīcas anesteziologiem, skaidrības par nākotni nav Ogres, Aizkraukles, Smiltenes un Limbažu ārstiem. Piedāvāto Ls 70 pielikumu vēl apspriest plānots Cēsīs, pārrunu turpinājums paredzēts arī P.Stradiņa slimnīcā. Vairākās citās iestādēs algu paaugstinājums apsolīts un anesteziologi apturējuši akciju līdz gada beigām, taču gatavi to atsākt, ja janvārī ienākumi atkal saruks.
Lēciens globālajā zinātnes tirgū 
Kristīne Ciemīte,  Diena  11/13/04     Ar Latvijas zinātnieku līdzdalību izstrādātais preparāts Alcheimera slimības ārstēšanai ir reģistrēts lietošanai ASV un Eiropas valstīs
	Jaunas un efektīvākas vakcīnas, jaunu medikamentu izstrāde - tie ir tikai pāris no Latvijas zinātnieku sasniegumiem, kurus viņi veikuši dažādiem ārvalstu pasūtītājiem. Eiropas valstis, Amerika un pat Japāna bauda Latvijas zinātnieku darba augļus un progresīvās idejas. Tā, piemēram, Organiskās sintēzes institūts pēdējo piecu gadu laikā kopā ar ārvalstu sadarbības partneriem ir pieteicis 44 patentus zāļu radīšanas jomā. Neviens no tiem nepieder un nav paredzēts ražošanai Latvijā. Zinātnes attīstības prioritārie virzieni Eiropā, pasaulē, Latvijā attīstās līdzīgi. Globālās tendences ir informācijas tehnoloģijas, materiālzinātnes, biomedicīna, īpašs uzsvars - uz genomu pētījumiem. 
	"Cerība, ka Latvijā būs šeit radītas un ražotas zāles, patlaban ir ļoti vāja. Zāļu radīšanas process no idejas līdz preparātam prasa milzīgus ieguldījumus, ko diez vai var atļauties kāds no Latvijas farmaceitiskajiem ražotājiem. Globāla iezīme ir, ka zāļu izstrādē dažādos posmos sadarbojas dažādi pētniecības institūti visā pasaulē. Ne velti lielās farmācijas kompānijas nemitīgi dzīvo pārmaiņās, cita citu pārpērkot un attīstot jaunus virzienus, kas prasa miljonu ieguldījumus," stāsta Latvijas Organiskās sintēzes institūta direktora vietnieks Osvalds Pugovičs. Pagājušajā gadā institūta apgrozījums bija 1,7 miljoni latu, no kuriem vairāk nekā 1,3 miljoni ir dažādos līgumdarbos nopelnītā nauda. Valsts finansējuma daļa institūtam jau gadiem nemainās. Taču institūts jau Padomju savienības laikā bija iekarojis lielisku starptautisku prestižu, un, mainoties politiskajai situācijai, viens pēc otra tika atrasti pasūtītāji ārvalstīs. Patlaban institūta aktuālie pētniecības virzieni ir pretvēža preparāti, centrālās nervu sistēmas saslimšanu ārstēšanai paredzētas vielas, kā arī sirds un asinsvadu slimībām domātu preparātu izstrāde. Latvijas Zinātņu akadēmija pagājušā gada valsts zinātnes sasniegumu vidū nosaukusi ar institūta līdzdalību izstrādāto preparātu memantīns Alcheimera slimības ārstēšanai. Tas jau ir reģistrēts lietošanai medicīnas praksē ASV un virknē Eiropas valstu.
	"Mūsu zinātnieki ir ļoti spēcīgi. Ne velti ārvalstu pasūtītāji ir gatavi par to attiecīgi maksāt. Manuprāt, uz faktu, ka Latvijā paveiktais aiziet citām valstīm, nevajag raudzīties ar skumjām. Ārvalstu pasūtītāji iegulda lielu naudu Latvijā, un mēs to pēc tam varam izmantot jauniem pētījumiem," uzsver LU Biomedicīnas pētījumu centra un studiju centra zinātniskais direktors Elmārs Grēns. 
	Salīdzinoši niecīgais valsts atbalsts zinātnei pēc valsts neatkarības atgūšanas bija viens no iemesliem, kas lika Latvijas zinātniekiem orientēties uz globālākiem tirgiem - lai izdzīvotu. Patlaban Latvijai kā Eiropas Savienības dalībvalstij ir plašākas iespējas iegūt finansējumu zinātnei. Latvijā zinātnes virzienu prioritātes ir līdzīgas kā ES un citviet pasaulē. Latvijas likumdošanā kā valsts prioritātes ir izceltas biomedicīna, farmaceitiskā ķīmija un biotehnoloģija, kā arī informācijas tehnoloģijas, materiālzinātnes un koksnes ķīmija. Vēl viens virziens ir letonika, kas ietver pētījumus par latviešu valodu, Latvijas kultūru un vēsturi. Patlaban ir izstrādātas piecas valsts pētījumu programmas visos minētajos virzienos. Izglītības un zinātnes ministrija paredz, ka nākamgad tās varētu tikt apstiprinātas un realizētas, iegūstot papildu finansējumu.
	Ar ko Latvija izceļas starp citām ES valstīm? Minēto virzienu sarakstā tā neapšaubāmi ir koksnes ķīmija. "Katrai valstij ir nozares, kura tā atbilstoši savai ekonomiskajai virzībai vēlas attīstīt vairāk. Tā kā Latvijā spēcīgs ir tieši neapstrādātās koksnes eksports, tad ir mērķis veicināt koksnes pārstrādes tehnoloģiju un koksnes produktu - ar pievienoto vērtību - izstrādi Latvijā," saka IZM Zinātnes nodaļas vadītāja Maija Bundule.
	"Runājot par prioritātēm zinātnē, ir jāšķir fundamentālā un lietišķā zinātne, kas ir tuvāka jauno tehnoloģiju praktiskam pielietojumam, jaunu produktu radīšanai. Ja pētījums tiek veikts, bet tam uzreiz neredz praktisko pielietojumu, tad, vienkāršoti izsakoties, tā ir fundamentālā zinātne, kurai nekādas prioritātes nevajadzētu noteikt. Tā ir iespēja realizēties zinātnieka pētnieka garam," skaidro M.Bundule. Ar fundamentālo zinātni pasaulē galvenokārt nodarbojas universitāšu pētniecības centri. Tā, piemēram, pirms 51 gada tika veikts atklājums par DNS spirāli, šodien lietišķā zinātne to izmanto gēnu inženierijā. 
	Lietišķās zinātnes virzienu attīstība tiek definēta kā valsts prioritāte. Pie tās pieder arī valsts programma Latvijas iedzīvotāju genomu datu bāze, kuru veido LU Biomedicīnas studiju centrs un kas ir viens no plašai sabiedrībai praktiski pielietojamiem sasniegumiem Latvijas zinātnē. Pie tam zinātnieki lepojas, ka izstrādājuši to tieši Latvijai, un cer, ka pavisam drīz ģenētiskās analīzes, piemēram, plānojot bērniņu vai baidoties no riska saslimt ar vēzi, ja tas bijis kādam no radiniekiem iepriekšējās paaudzēs, kļūs par ikdienu. 
	"Cilvēka ģenētiskā materiāla pētniecība ir topa lieta visā pasaulē. Mums Latvijā patlaban problēma ir ne tik daudz pētniecībā, cik izpētītā ieviešanā dzīvē un reālā palīdzībā sabiedrībai. Kā zinātnieki esam izdarījuši visu, varam parādīt un iemācīt ārstiem, bet mēs taču ikdienā netaisīsim ģenētiskās analīzes. Tas ir jādara praksē - medicīnā strādājošajiem, un tam atkal ir vajadzīgi līdzekļi," uzsver E.Grēns. Viņš norāda, ka attīstītās Eiropas valstīs cilvēkiem regulāri pārbauda 20 - 30 gēnus, kas ir būtiski gan ģimenes plānošanā, piemēram, lai dzirdīgi vecāki rēķinātos, ka gēnu mutācijas dēļ viņiem var piedzimt nedzirdīgs bērniņš, gan dažādu slimību, īpaši vēža, savlaicīgā diagnostikā. Pēc E.Grēna domām, Latvijā sabiedrība vēl nav apjautusi šādu zinātnes sniegtu iespēju, bet otra lieta ir cerība uz valsts drīzu atbalstu šo sasniegumu iedzīvināšanai un kļūšanai par pašsaprotamu ikdienas parādību Latvijas medicīnā. 
	Savu konkurētspēju globālajā tirgū ir pierādījuši arī citu jomu zinātnieki. Augstās tehnoloģijas, gluži nemanot, ienāk ikdienā. Droši vien daudziem vēl svaigā atmiņā ir Viestura Kairiša režisētā V.A.Mocarta Burvju flauta Latvijas Nacionālajā operā, kur skatuvisko specefektu radīja spilgti mirdzošie rekvizīti, kas veidoti, izmantojot lāzertehnoloģiju. To veidošanā savu roku pielikuši LU Atomfizikas un spektroskopijas institūta zinātnieki sadarbībā ar Līvānos izvietoto uzņēmumu Anda Optec, kas piedāvā Eiropas līmeņa produktus augsto tehnoloģiju jomā. 
	M.Bundule min arī Latvijas zinātnieku sasniegumus magnetohidrodinamikā. Patlaban LU Fizikas institūts Salaspilī ir vieta, kur varētu tapt Ampēra institūts - Eiropas līmeņa pētniecības centrs šajā nozarē. "Projekta izstrādē ir iesaistījušies angļi un franči, bet centrs varētu tikt attīstīts tieši Latvijā, atzīmējot mūsu zinātnieku sasniegumus. Viņu pētījumi nākotnē varētu dot ieguldījumu enerģijas ražošanā, kas nepieciešama ekspedīcijām kosmosā," stāsta M. Bundule. 
	Savukārt LU Cietvielu fizikas institūts bija tas, kurš 2000.gadā uzvarēja projektu konkursā Eiropas Savienības 5.Ietvara programmā Excellence centru atbalstam. 1999.gadā tika izsludināts konkurss par kopskaitā 34 ekselences centru izveidošanu Austrumeiropas un Centrāleiropas valstīs. To izveidošanai Eiropas Komisija izdalīja 30 miljonu eiro finansējumu trim gadiem. Jauno ES kandidātvalstu pētniecības institūti varēja rakstīt pieteikumus un pretendēt uz Excellence centra statusa iegūšanu. Programmas mērķis ir veicināt sadarbību starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm un to pētniecības centriem, nosakot spēcīgākos pētniecības centrus toreizējās jaunajās kandidātvalstīs. Excellence centru atbalstīšana ir vairāk savstarpējo sadarbību veicinošs projekts, kas atbilst idejai par vienotas Eiropas izglītības un zinātnes telpas veidošanu. LU Cietvielu fizikas institūts caur šo programmu ieguva papildu finansējumu jau esošo pētījumu turpināšanai.
	M.Bundule uzsver, ka šobrīd zinātnes atbalstā ir sperts liels solis uz priekšu, ka ir iespēja piesaistīt ES struktūrfondu līdzekļus. Eiropas Reģionālā attīstības fonda ietvaros ir prioritāte - Atbalsts uzņēmējdarbībai un inovācijām, un tā ietver divas būtiskas aktivitātes zinātnes atbalstam valsts sektorā. 
	Viena no tām ir Nacionālā programma, kas dod iespēju trīs gadu laikā izmantot 10 miljonu latu modernas un ļoti dārgas aparatūras iepirkšanai spēcīgākajām zinātniskajām grupām, kas pierādījušas sevi starptautiski. "Tā ir tāda aparatūra, ko ar esošajiem grantiem un valsts finansējumu, pētniecības iestādes nekad nevarētu atļauties," apliecina M.Bundule. Otrs virziens ir atbalsts lietišķajiem pētījumiem, kur ir iekļauti visi Latvijai prioritārie zinātnes virzieni, izņemot letoniku, jo tā nav saistīta ar uzņēmējdarbību un inovācijām. IZM aicinās zinātniekus rakstīt projektus un piedāvāt savas idejas, lai varētu tās realizēt. "Diezgan liela problēma, ka kopš 1991. gada zinātnieku skaits, kuri strādā savā profesijā, ir samazinājies vismaz četras reizes. Ir cerība, ka līdz ar šiem ES projektiem un jaunas aparatūras iegūšanas iespējām jaunajiem zinātniekiem būs lielāka aizrautība palikt un strādāt zinātnē," uzsver M.Bundule.
Nekonstatē būtiskus pārkāpumus 
izglītības reformas norisē 
Ilze Grīnuma,  Diena  11/16/04     No 78 mazākumtautību vidusskolām trijās pāreja uz 60% mācību latviski ir vairāk uz papīra, nevis dzīvē. Par to savā nule pabeigtās pārbaudes pārskatā ziņo Izglītības valsts inspekcija (IVI), kopumā skolu darba rādītājos būtiskas problēmas neatklājot. Skolēniem joprojām trūkst mācību līdzekļu, uz ko izglītības un zinātnes ministram Jurim Radzevičam (LPP) nācās atzīt - par to pagaidām nav domāts arī nākamā gada valsts budžeta projektā.
	IVI mēneša laikā pārbaudītās 78 skolas ir 59% no tām, kuru 10.klasēs šogad sāktas pārmaiņas. Atklāts, ka vairākās skolās darbu joprojām traucē krievu skolu aizstāvības štābs. Inspekcija analizēja skolotāja, skolēnu valodas prasmi, reālā mācību darba atbilstību licencētajām programmām, mācību grāmatu nodrošinājumu un tamlīdzīgi.
	No 753 skolotājiem, kuri no 1.septembra mazākumtautību izglītības programmās savu priekšmetu māca latviski, četru valodas prasme kvalitatīva darba prasībām neatbilst. To tālāk pētīs Valsts valodas inspekcija. Vairāki skolotāji nav apmeklējuši arī solītos kursus valsts valodas zināšanu uzlabošanai. Vairāk nekā simt pedagogu nav izmantojuši arī sava priekšmeta metodikas kursus, lai arī iepriekš uz tādiem līdz ar pārmaiņām pieteikušies. 
	"Ne viss norit ideāli, bet nevaram teikt, ka konstatēti tīši pārkāpumi," IVI ziņojuma prezentācijā žurnālistiem pirmdien sacīja J.Radzevičs. Pēc ministra domām, tehniski reformas ieviešana noritējusi "normāli un profesionāli". Skolēnu zināšanas varēs tikai analizēt pēc pirmajiem kontroldarbiem, bet nopietnāk - eksāmenos. Savukārt materiāli tehniskais nodrošinājums ir pieticīgs visās skolās Latvijā.
	Iepriekš valdība solīja sniegt papildu materiālo atbalstu pārmaiņās iesaistītajām skolām, īpaši mācību grāmatu iegādei, kā arī analizēt tajās atspoguļoto saturu. "Grāmatas - tas tomēr paliek uz skolas un dibinātāja pleciem," pirmdien Dienai sacīja ministrs. Visu 133 skolu pārbaudi IVI pabeigs nākamā gada pavasarī.

Kultūrā...

Dziesmu svētki - grimstošs kuģis? 
Inese Lūsiņa,  Diena  11/12/04      Satrauc gan finansējuma trūkums, gan makdonaldizācijas pārspēks pār latvietību.
	Juceklīgā paradoksu mudžeklī kārtējo reizi savērpušies notikumi ap mūsu Dziesmu svētkiem, kuri - likteņa ironija! - tieši pirms gada (2003.gada 7.novembrī) ierakstīti UNESCO cilvēces mutvārdu un nemateriālās kultūras šedevru sarakstā. No vienas puses, tos beidzot grasās sargāt ar īpašu likumu, kura projekts pat jau nonācis Saeimā. 35 000 bērnu un jaunieši koros, deju kolektīvos un pūtēju orķestros mērķtiecīgi gatavojas IX Latvijas skolu jaunatnes Dziesmu un deju svētkiem, kuriem jānotiek nākamvasar no 27.jūnija līdz 3.jūlijam. Sen gatavas mākslinieciskās koncepcijas un jau šā gada pirmajā pusē notika lielkoncertu repertuāra modelēšanas koncerti. Taču nesen izrādījās, ka valsts budžetā šiem Dziesmu svētkiem nav iedalīti līdzekļi. Turklāt no gaidāmo svētku mākslinieciskās padomes aizgājis pats tās priekšsēdētājs, komponists Raimonds Pauls (ir labi zināms par viņa īpašo spēju "sajust grimstošu kuģi"). Bez apmaksas atstāti arī Vispārējo latviešu dziesmu svētku rajonu un pilsētu virsdiriģenti, kuri nu pārtraukuši savu darbību. Lielākoties arī netiek atbalstīti koru kustības pasākumi Dziesmu svētku starplaikā. UNESCO Latvijas Nacionālā komisija jau aicinājusi pārdomāt, cik vērti (gan garīgi, gan finansiāli) mums ir Dziesmu svētki? Diriģenti atklātā vēstulē brīdina par dziesmu svētku tradīcijas - patiesībā mūsu nacionālās eksistences - apdraudētību. Tie nebūt nav pārspīlējumi: to, ka latviski radošā izpausme un tautas pašsaglabāšanās spēks iet mazumā, rāda arī bezkaislīgi skaitļi - skolās sistemātiski sarūk koru skaits un krietni mazāk kļuvis arī dziedošo vīru. Tikmēr diskusiju portālos par Dziesmu svētkiem arvien biežāk lasāmi nihilistiski, negatīvi viedokļi: kam mums tie? Diskusijā par samilzušajām problēmām piedalās komponists Raimonds Pauls, Izglītības un Zinātnes ministrijas Valsts Jaunatnes iniciatīvu centra interešu izglītības departamenta direktore Inga Cipe, VJIC mūzikas speciāliste Rita Platpere, jauniešu kora Mūza diriģents Didzis Kauliņš, IX Latvijas skolu jaunatnes Dziesmu un deju svētku virsdiriģents Māris Sirmais. 
	"Ir jau ienākušies makdonaldizētās kultūras augļi. Brīžiem liekas, ka lielākajai daļai Dziesmu svētkus nevajag. It sevišķi, ja tiek apspriestas finanses. Nezinu, kurā posmā apstājās skolu jaunatnes Dziesmu svētku finasējums. Tāme - 2,7 miljoni latu, no kuriem Ls 500 000 bija paredzēti dalībnieku ēdināšanai un izmitināšanai Rīgā, taču tika sagatavota laikus," situāciju komentē IZM VJIC Interešu izglītības departamenta direktore Inga Cipe. Tagad atliek vien gaidīt, cerēt un paļauties uz ekspremjera Induļa Emša un izglītības eksministra Jura Radzēviča mutiskajiem solījumiem, ka gan jau nauda gaidāmajiem Dziesmu svētkiem atradīsies. Tiesa, ar piebildi, ka summa droši vien būs mazāka... Vēl ceram uz 2,7 miljoniem, pretējā gadījumā jāatsakās no kādas norises. Tādā gadījumā nevarēs īstenot svētku koncepcijas, ko apstiprināja mākslinieciskā padome," stāsta I.Cipe. Tikmēr radošās darba grupas - koru un deju lielkoncertu, kā arī citu pasākumu veidotāji jau kopš pagājušā gada marta strādā vispār bez atalgojuma. Nav naudas scenāriju, režijas, laukumu zīmējumu, deju aprakstu, muzikālā materiāla sagatavošanai. 
	Pirmais, kas varētu klupt, ir deju svētku lielkoncertam Rirtums paredzētā mūzika, kuru jāieraksta studijā. Turklāt izrādās, ka vēl tikai tiek gaidīti tehniskie slēdzieni par Daugavas stadiona un Mežaparka estrādes stāvokli. "Nav zināms, vai vispār paliek šīs norises vietas. Bija tikai paredzēts, ka 4.novembra Rīcības komitejas sēdē Rīgas domes pārstāvis ziņos par Mežaparka estrādi, kuru pašvaldība pārņēmusi savā īpašumā. Taču viss kavējas. Nav atbildes arī no Daugavas stadiona, kur neapmierinošā tribīņu stāvokļa dēļ nav atļauts rīkot lielus pasākumus," - tā I.Cipe, piebilstot ka pirms visiem svētkiem atkārtojas viens un tas pats. 
	"Kāpēc vienmēr visu remontē tikai mēnesi pirms Dziesmu svētkiem?" jautā komponists Raimonds Pauls, norādot, ka šie jautājumi atkal tiek cilāti pēdējā brīdī, lai pēc svētkiem atkal tūlīt par tiem aizmirstu. Viņaprāt Mežaparka estrāde "jau sen ir morāli novecojusi. Kad es tur sēžu publikā, ir sajūta ka augšā vēl joprojām uzrakstīts Slava oktobrim! Akustiski būtu vajadzīga gliemežvāka konstrukcija."
	Trešais jautājums ir, vai svētku atklāšanu ļaus rīkot 11.novembra krastmalā - vienīgajā vietā, kur satilptu visi 35 000 dalībnieku. "Braukt uz Mežaparku - tas prasīs piecas stundas, un ko tie pirmie tur darīs?" - tā I.Cipe. Viņa rūgti secina, ka nenovērtējam arī ekonomisko labumu, ko svētki dod. To, ka jebkuram bērnam ir vecāki, brāļi, māsās, draugi, tie visi iebrauks Rīgā, ēdīs, pirks saldējumus... "Žēl, ka mums pašiem, ir grūti saprast, par ko mūs apbrīno ārzemnieki. Visu laiku liekas, ka lien kāda maciņā, taču pašlaik visi strādā tikai entuziasma vadīti, jo finansējuma nav vispār. Bet ja sāktu gatavoties tikai šodien, svētku vienkārši nebūtu. Ir muļķīgi, ka tāme ir tikai tajā gadā, kad ir lielie pasākumi. Ja būtu sadalīts pa 5 gadiem, tad skaitlis neliktos tik biedējošs. Mēs VJIC esam starpnieki - it kā organizatori, pašvaldības gaida no mums rīcību, informāciju, bet ko varam ja viss iestrēgst valsts mērogā?".
	Lai arī vidusskolnieki šogad ir ļoti sasparojušies dziedāt un to koru skaits ir pieaudzis (+ 20), VJIC mūzikas speciāliste Rita Platpere nebūt nav optimistiska. "Satraucoši, ka arvien samazinās jaunāko vecuma grupu - 2.-4. un 5.-9.klašu kori. Tas liek domāt par nākotni. Vidusskolnieki grib piedalīties, tāpēc jaukto koru šogad kļuvis vairāk. Tomēr tiekoties ar skolotājiem zinu, ka viņiem ir ļoti grūti, jo ir neizpratne no kolēģu puses, citu priekšmetu pedagogiem un daudzu skolu vadības. Pērn bija cīņa par koru iekļaušanu stundu sarakstā, taču tā beidzās nesekmīgi. Koris ir tikai interešu izglītības priekšmets. Viss tikai pašu rokās. Nestabilo atmosfēru jūt arī bērns, viņam rodas cita attieksme." 
	Jau sen ir nosaukti gaidāmo Dziesmu svētku virsdiriģenti: Mārtiņš Klišāns, Jānis Erenštreits, Romāns Vanags, Eduards Grāvītis, Māris Sirmais un Arvīds Platpers, kurš ir arī lielā noslēgumkoncerta mākslinieciskais vadītājs. Latvijā notiek sagatavošanās koncerti. Tukuma Raiņa ģimnāzija pat sarīkojusi koncertciklu Tukuma laiks, divās dienās atskaņojot pilnīgi visu Dziesmu svētku programmu virsdiriģentu vadībā. Šīs ģimnāzijas kori jau apguvuši visu programmu, viesojās komponisti Valdis Zilveris, Uldis Marhilēvičs, Jānis Lūsēns. 
	Atzīmējot skolēnu Dziesmu svētku 45 gadu jubileju, lielkoncerta programmā ir šo svētku retrospektīva - sākot no pirmajiem 1960.gadā, no katriem pa vienai dziesmai, kā arī A.Jurjāna Tēvija, kuras pavadījumu atskaņos Rīgas 6.vidusskolas bērnu simfoniskais orķestris (tas ir jaunievedums!). Speciāli tapuši trīs lieli dziesmu cikli - Jāņa Lūsēna/ Ineses Zanderes Neatbildēts zvans, Valda Zilvera tautiskais Laika upē es..., Ulda Marhilēviča un Guntara Rača Gaismas atgriešanās, kas jau daļēji izskanēja zēnu koru salidojumā pirms diviem gadiem. Kopkoris dziedās R.Paula Es vējā saucu ar J.Petera vārdiem. Plānots arī garīgās mūzikas koncerts Sv.Pētera baznīcā un aktivitātes Doma laukumā.
	"Šoruden kopējā skolu koru diriģentu seminārā, kur pulcējās 450 pedagogi, virsdiriģenti strādāja ar saviem skaņdarbiem, bet koristu lomās iejutās pedagogi. Mērķis ir, visi grib darboties un viss notiek. Tikai žēl būtu ja bērniem līdzekļus nepiešķirtu. Viņi nejustos mīlēti un loloti, ir svarīgi lai viņi justos notikumu centrā," uzskata Rita Platpere, uzsverot ka darbs ir ieguldīts ļoti liels. Tagad tas apstājas, jo nezinām, cik tālu var kaut ko atļauties. Jāpiebilst, ka salīdzinot ar iepriekšējiem skolēnu Dziesmu svētkiem 2000.gadā, šoreiz būs par 5000 dalībnieku vairāk (kopā 35 000), un Mežaparka estrādē ļauts dziedāt ne vairs 12,5 tūkstošiem, bet jau 15 tūkstošiem bērnu. Tātad arī konkurss vairs nebūs tik sāpīgs un nebūs neomulīgi vērot tukšos estrādes sānus.
	"Svētku sagatavošanai nepieciešams regulārs darbs, mēs organizējam visām koru grupām konkursu, laureātu koncertus, mūzikas novirziena skolu festivālus, zēnu koru salidojumus. Tagad plānojam izveidot jaunas tradīcijas un 2006.gadā pirmoreiz rīkot 2.-4. klašu koru festivālu. Notiek jau sagatavošanās darbs, sastādīts repertuārs," stāsta R.Platpere. Jau zināms, ka 2007.gadā ieplānots jaukto koru festivāls, bet 2008.gadā zēnu koru salidojums. Šajos pasākumos jau tiks aprobēta iespējamā nākošo Dziesmu svētku programma. Tieši tāpēc, lai sargātu šo svētku kustību kā procesu, arī nepieciešams Dziesmu svētku likums.
	"Arvien vairāk ir jauniešu, kuri vēlētos dziedāt, bet neprot. Tāpēc ka viņiem nekad nav bijusi iespēja to darīt. Skolā nav bijis koris vai bijis ļoti slikts. Arī mūzika jau desmit gadus kopš izņemta no vidusskolu mācību programmām un tradīcijas jau sāk izputēt. Bet kas tagad ņem virsroku? Piedāvājums no skolas nav, tagad dominē cita - agresīva, ritmiski bungājoša mūzika, trokšņi. Rezultātā cilvēki zaudē dzirdi, neatšķir un nevar atkārtot muzikālās skaņas," stāsta virsdiriģents Māris Sirmais. Arī Raimonds Pauls atzīst, ka dziedāšana skolās ir "bēdīgā līmenī", par savu aiziešanu no IX Skolu Jaunatnes mākslinieciskās padomes tikai lietišķi piebilstot, ka šobrīd tās darbs jau ir padarīts un norišu mākslinieciskie vadītāji jau ir. "Esmu tikai dekorācija, tāpēc arī uzskatu, ka mana klātbūtne nav nepieciešama." Toties viņš ir piedalījies Dziesmu svētku likuma projekta izstrādāšanā un zina teikt, ka tajā "paredzēts punkts arī par skolēnu svētkiem. Zem svētkiem visu grib pagrūst apakšā - citus žanrus, lietišķo mākslu. Visi grib būt šī likuma aizsardzībā. Tā ir sarežģīta lieta, taču vispirms jāsargā pašu Dziesmu svētku pamati, tradīcijas pārmantojamība.
	Tieši paaudžu pārmantojamības dēļ nedrīkst šķirot "lielo" (vispārējo) un "mazo" (jauniešu) Dziesmu svētku problēmas. Piemēram, daļa puišu, kuri dzied Jaunajā Rīgas vīru korī, tikko beiguši ģimnāziju, citi vēl mācās. Diriģente Iveta Rīsmane stāsta, ka jaunizveidotajā korī pulcējas dziedātāji no vīru koriem Ilūzija un Hāgens, kuri iznīka, jo ilgus gadus netika finansiāli atbalstīti. "Taču puiši grib dziedāt un piespiež diriģentus turpināt. Viņi apvienojās jaunā korī, lai gan finansējuma arī jaunajam korim nav. Ik palaikam iesniedzam atskaites, iesniegumus Rīgas domes kultūras pārvaldē, bet mums atbild, ka līdzekļi tiek samazināti un tāpēc nevar pieņemt nevienu jaunu kolektīvu. No vienas puses ir problēma, ka nav vīru koru, dziedātāju, bet kāpēc nav - tā ir otra puse," stāsta I.Rīsmane, kura tāpat kā Marija Brazovska, šo kori diriģē bez atlīdzības. Viņa arī atgādina, ka latviešu tautai kora kultūra ir eksistences forma, kas daudz vairāk nekā aizraušanās.
	Delfu portālā izlasīju šādu komentāru: "Aizraujos ar alpīnismu, ekipējumu pērku pats, bet kāpēc man no saviem nodokļiem būtu jāuztur dziedāt un dancot gribētāji?" Nevar izlikties neredzam, ka līdzīgi viedokļi sabiedrībā parādās arvien biežāk. Interneta diskusiju portālos "sēž" lielākoties jauni cilvēki - paaudze, ar kuru saistām Dziesmu svētku nākotni. "Šiem jauniešiem diemžēl nav laimējies sastapties ar dziedāšanu skolās un viņi runā par to, par ko nezina. Tiem, kuri ir izbaudījuši dziedāšanas prieku, ir pavisam cita attieksme," par medijos lasītajiem negatīvajiem komentāriem spriež I.Rīsmane, kurai koros Rīgas 1.ģimnāzijā piesakās vairāk bērnu, nekā iespējams pieņemt. Šajā skolā darbojas pieci kori, jo ir labvēlīga tās vadības attieksme. Direktors pat nesen sarīkojis pieņemšanu skolā, kurā pateicies puišiem par dziedāšanu. Tāds pateicības vakars ap Ziemassvētkiem tikšot rīkots arī meiteņu korim Sapnis. 
	"Manuprāt, būtiskākā kļūda ir tā, ka pirms desmit gadiem vidusskolās noņēma mūziku kā mācību priekšmetu. Mūzika tagad ir tikai līdz 9.klasei, jauniešiem vairs nav iespēju gūt priekšstatu par mūzikas daudzveidību. Tā veidojas masa, kas nesaprot, jo viss, kas ir svešs, rada negāciju. Talantu fabrikas liekas pazīstamas un saprotams, jo tās televīzijā raida vienā laidā. Bet varētu arī TV jauniešu programmās rādīt, kā jaunieši dzied, dejo, cik interesanta ir koru un deju kolektīvu sadzīve," tā I.Rīsmane.
	Sekas jau ir acīmredzamas. Neoficiālā bērnu un jauniešu aptaujā, ko gaidāmo Skolu jaunatnes Dziesmu svētku sakarā veicis VJIC, jautāti "vai tev ir vajadzīgi dziesmu svētki", ir arī atbildes: "diemžēl nezinu", "nē, man tie nav vajadzīgi," interesantāk ir uzspēlēt datorspēles. Tad kam tie ir vajadzīgi? Vieni teic - latviešu identitātei, kopības sajūtai, jauniešiem (jo piesaista ne tikai alum, cigaretēm un Rīgas klubiem, datorspēlēm). Tikmēr citi atbildējuši - Ginesa rekordu grāmatai, vecmāmiņām, gados vecākiem cilvēkiem, nevienam. Var jau teikt, ka tā ir tikai tīņu bravūra, tomēr aizdomāties liek tas, ka Dziesmu svētki nosaukti par "vaidelošu pasākumu"... Starp citu, skolēnu Dziesmu svētku dalībnieki vēlētos, lai tajos nebūtu tik daudz skumju dziesmu.
	Noskaidrojot jauniešu autoritātes (ar nolūku atrast tās, caur kurām uzrunāt viņus Dziesmu svētkos), vispirms tiek nosaukta Kristīne Agilera, Britnija Spīrsa, Dženifere Lopesa, Ešlija Olsena, arī Latvijā gandrīz tikai popkultūras pārstāvji. Savukārt "topa izteicieni" ir dažādi žargona un lamuvārdi... "Būtiski ir izskaidrot skolēnu Dziesmu svētku nozīmi - ja iemācīs bērniem, zinās lielie," uzskata Didzis Kauliņš, kora Mūza diriģents, atzīstoties ka neesot viegli arī paša dēlu atraut no datorspēlēm. Viņaprāt "cilvēki nesaprot vai negrib redzēt šodienas patiesību. Bērnus nevar iesēdināt vectēva kožu saēstajā tautas tērpā, viņiem šos svētkus jādod pa jaunam. Jāapzinās, ka makdonaldizācijas kultūra ir kas daudz spēcīgāks nekā latvietība, tāpēc par patriotisma un kopības izjūtas saglabāšanu jādomā nopietnāk. Man tas sāp gan kā diriģentam, gan tēvam. 
Gūtenberga galaktika 
Baiba Pare,  NRA  11/12/04     Pirmdien pulksten 15 Latvijas Nacionālās bibliotēkas Baltajā zālē notiks bibliotēkzinātnes un grāmatniecības vēstures diskusijkluba Gūtenberga galaktika sanāksme, kas veltīta trimdas latviešu vēsturnieka Edgara Dunsdorfa simtgades atcerei. 
	Par profesora ieguldījumu humanitārajās zinātnēs Gūtenberga galaktikas sanāksmē stāstīs vēsturnieks Ēvalds Mugurēvičs. Par Dunsdorfu ģimenes devumu latviešu grāmatniecībā un bibliotēku jomā - bibliotēku speciāliste Jana Dreimane. 
	E. Dunsdorfs dzimis 1904. gada 20. novembrī Saldū. Zinātnieka gaitas aizsākās jau pirmskara Latvijā. Otrā pasaules kara beigās profesors E. Dunsdorfs ar dzīvesbiedri Liliju emigrēja uz Vāciju, bet 1948. gadā pārcēlās uz Austrāliju. No 1960. līdz 1993. gadam Austrālijā iznāca E. Dunsdorfa iniciētā un rediģētā rakstu krājuma Archīvs 31 sējums, kuros dokumentētas svarīgākās kultūras un sabiedriskās parādības latviešu sadzīvē brīvajā pasaulē. Melburnas latviešu biedrības bibliotēkā, ko no 1950. līdz 2000. gadam vadīja L. Dunsdorfa, profesors bija savācis gandrīz visu trimdā izdoto latviešu literatūru un rakstītos materiālus par Latviju un latviešiem.
Ļeņins rullē!   
Ieva Zariņa,  NRA  11/12/04    Ai, padomju saule! Padomju varas simboli, padomju varas cilvēku sapņi.
	Latvijas Vēstures muzejā skatāma izstāde Ai, padomju saule! Padomju varas simboli, padomju varas cilvēku sapņi.
	Izstādē apkopotas padomju okupācijas gadu ideoloģijas, ekonomikas un sadzīves liecības: dokumenti, personu apliecības, goda raksti, politiskie un sociālie plakāti, grāmatas un rūpniecības izstrādājumi. Tās ekspozīcija pārskatāmi sadalīta atsevišķos stendos: rūpniecība LPSR, lauksaimniecība LPSR, represijas LPSR, vēlēšanas LPSR, banka un nauda LPSR, deficīts un sapņi. 
	Padomju valsts simboli palīdzēja mazai cilvēku saujiņai pārvaldīt lielu valsti. Padomju totalitārajā režīmā bija viena oficiāli atļautā ideoloģija, kuras teorētisko pamatojumu veidoja marksisms-ļeņinisms. PSKP tiecās radīt šķietamu priekšstatu par plašu sabiedrības līdzdalību politiskajās aktivitātēs. Tajā pašā laikā netika pieļauta nekāda nesankcionēta un nesaskaņota darbība. Citāts no A. Pelšes pilnīgi slepenā ziņojuma PSKP CK par nepieciešamību pastiprināt cīņu ar pretpadomju darbību un noskaņojumiem 1961. gada augustā šodien šķiet neticams: 
	"Republikā ir saglabājušās buržuāziskās inteliģences paliekas, bijuši politisko partiju un organizāciju līderi, fašistiskā režīma ideologi, cilvēki, kuri cēlušies no šīs vides. Šīs personas dažādos veidos ievazā naidīgus nacionālistiskus uzskatus, veido pretpadomju, antikrievisku noskaņojumu, kā arī neveselīgi ietekmē zināmu latviešu jaunatnes daļu. Kā ieganstu izmantojot tās vai citas ģimenes svinības vai ievērojamus datumus, šīs personas rīko mājas saietus, atceras savu bijušo priviliģēto stāvokli, ilgojas pēc šīs "pazaudētās paradīzes", apsmejot un noniecinot visu padomisko, komunistisko, izkropļojot mūsu īstenību. Tas viss tiek darīts jaunatnes klātbūtnē, nereti ar tās līdzdalību, kas uztver un izplata tālāk šos noskaņojumus."
	Individuāla cilvēka izjūtas valdošajā režīmā atklāj Pētera Vītola glezna Kolimas zeltrači. Šo darbu mākslinieks gleznojis pēc atmiņas 1988. gadā un starp citiem politieslodzītajiem attēlojis arī sevi. Gleznas priekšplānā attēlota daļa no politieslodzīto nometnes Holodnaja teritorijas, kurai visapkārt bija dzeloņdrāšu žogs ar sargtorņiem. Pēteris Vītols bija represēts kā leģionārs un izsūtīts uz Magadanas apgabalu, kur pie Kolimas upes (aiz polārā loka) atradās vairākas soda nometnes. Ieslodzītie strādāja zelta un citu krāsaino metālu atradnēs.
	Otra izstādes ekspozīcijas daļa būtu dalāma ar divi: realitāte un sapņi. Dzīve aiz dzelzs priekškara daudziem lika noslēgties sevī un pieņemt esošo situāciju, taču sapņi palika. Vienam - par desu veikalā, otram - par iespēju brīvi domāt un runāt. Jauniešiem, kas uzauguši mūsdienu mežonīgajā kapitālismā, jāpaskaidro: neefektīvās padomju ražošanas un ar precēm nesegto naudas uzkrājumu dēļ visiem preču nepietika, un tās mēģināja mākslīgi sadalīt dažādiem iedzīvotāju slāņiem, veidojot specializētus veikalus. Levis vai Wrangler džinsi bija jāpērk no spekulantiem, tas ir no nelegāliem pārdevējiem, kas paši džinsus bija nopirkuši no jūrniekiem. Starp daudziem priekšmetiem atrodama arī skaņu plate Dundurs vilcienā, kuru izdevuši trimdas latvieši Zviedrijā. J. Kronberga, P. Johansona, V. Strēlertes teksti, Normunda Hartmaņa grafiskais noformējums. Kaut kas pilnīgi svešs un atšķirīgs no tā, ko piedāvāja oficiālā izklaide. 
	Šodien plakāts ar saukli: "Komjaunatne - padomju jaunatnes avangards" izraisītu smaidu, bet 1979. gadā tā bija realitāte. Pastāvēja politiskā propaganda, kuras ierocis bija plakāts. 1950. gados tie bija litografētie plakāti, kuriem raksturīgs naturālisms, naivisms, smaidīgiem padomju cilvēkiem un vadoņu portretiem pārsātinātas kompozīcijas. Triptihs ar darba tautu, Staļinu un armiju (1949. gads) ir spilgts piemērs. Vēlāk plakātos valdīja stingras līnijas, ģeometriskas formas, priekšmetu attēlojums kļuva shematizēts, vienkāršots, par galveno tēlojošo elementu tika atzīta fotogrāfija, kas deva plakātam izteiksmīgus un dokumentāli precīzus laikabiedru tēlus. Plakāts Cilvēcei vajadzīgs stingrs miers ar L. Brežņeva foto un runas citātu 1974. gadā bija nopērkams par 10 kapeikām. Līdzīgi plakāti ar nozīmīgu cilvēku fotogrāfijām tika tiražēti uz vēlēšanām, "Visi uz Komunistisko sestdienas talku!" (1980) nav tik sena pagātne. Politiskie lozungi aicināja pildīt piecgades plānu pirms termiņa: plakāts Gulbenes rajona darbaļaužu sociālistiskās saistības 1965. gadam. Plakāti par godu Oktobra svētkiem, 
	1. maijam, 8. martam un citiem svētkiem greznoja pilsētas ielas.
	Reklāma mūsdienu izpratnē nepastāvēja, tomēr uzskats, ka laba prece pati sevi reklamē, sevi attaisnoja. Neraugoties uz ideoloģisko spiedienu (arī pārtikas produktiem un sadzīves precēm tika doti vārdi ar ideoloģisku svaru), liela daļa Latvijas ražojumu izcēlās ar miera laiku rūpniecības un dizaina iezīmēm, tāpēc tos augstu vērtēja un labprāt pirka visās padomju republikās. Šodien daudzos apmeklētājos izstādē eksponētie priekšmeti izraisa nostalģiju pēc pagātnes. Tās ir smaržas Zīlīte, Rīgas ceriņi, cepumi 17. jūnijs, Ābolu torte. Smaržas, garšas un krāsas spēj atsaukt atmiņā laiku un notikumus. Ar pēdējo publiskajā telpā bija bēdīgāk, jo daudzas krāsas tika aizmirstas. Sarkans kļuva ne tikai par telpu un priekšmetu krāsu, bet arī par obligātu nosaukumu sastāvdaļu - Sarkanā ausma, Sarkanā zvaigzne, Sarkanais rīts, Sarkanais oktobris, Sarkanais metalurgs. Ģirta Baranovska veidotā izstādes mākslinieciskā koncepcija atklāj šīs krāsas semantiku. Arī rinda kā padomju gadu fenomens kļuvusi par izstādes simbolu. Speciāli veidotie manekeni norāda uz izvēli, starp kādu jāizšķiras cilvēkam, domājot par vakariņām vai garderobi. Taču, ja padomā, arī šodien esam gatavi ziedot laiku, lai stāvētu rindās, un sastopamies ar agresīvajiem uzrakstiem. Tikai tās ir tirdzniecības reklāmas, nevis politiskā propaganda. 
	Laikā, kad politisko ideoloģiju nomainījusi patērētāju ideoloģija, vecākie izstādes apmeklētāji atceras daudzas bezmaksas lietas (medicīna, izglītība), tomēr katrs novēl, lai šis laiks nekad vairs neatgrieztos. Daži domā, ka padomju laiks devis daudz laba, kamēr citi uzskata, ka šīs sistēmas radītāji nonāks ellē. Izstāde izraisa pārdomas un emocijas, kas nav viennozīmīgas. Šodienas jauno un drosmīgo sauklis izstādes atsauksmju grāmatā: "Ļeņins rullē!" iepriecina, jo šie cilvēki ir brīvi no atmiņām par padomiju.
Mākslas baudītājiem ir izvēles iespējas
Liene Barisa,  NRA  11/13/04      Iekļaujoties straujajā dzīves ritmā, daudzkārt neienāk prātā, ka interesanti pavadīt laiku un gūt ko jaunu var arī muzejos un izstādēs. 
	Tikai galvaspilsētā ik dienas iespējams apskatīt vairāk nekā 40 mākslas izstādes un apmeklēt muzejus. Taču iedzīvotāji atzina, ka biežāk dod priekšroku kino, klubiem un kafejnīcām.
	Regulāri apmeklēt, piemēram, tikai kinoteātri vai ar draugiem vienmēr satikties kafejnīcās ir tas pats, kas visu laiku uzturā lietot vienu un to pašu pārtiku, salīdzina Valsts mākslas muzeja sabiedrisko attiecību nodaļas vadītāja Elita Ansone. Viņa uzskata, ka muzeji un izstāžu galerijas ir vieta, kur jāiet ne tikai tāpēc, ka ir organizēta ekskursija, bet arī satikties ar draugiem. Tādējādi var atklāt daudz jauna gan par sevi, gan dzīvi apkārt. Ar sarunubiedru muzejā vai izstādē var pārrunāt redzēto, dalīties iespaidos. Tāpēc viņa iesaka uz muzeju iet divatā vai trijatā, jo vienam varētu būt nedaudz skumīgi un parasti interesantāk ir dalīties iespaidos. 
	E. Ansone atzina, ka viņai pašai izstāžu apmeklēšana kopā ar draudzeni ir lielākā izprieca.
	Valsts muzeja darbinieks Dāvis Kaņepe atzīst, ka muzeju apmeklēšana paplašina redzesloku. Viņaprāt, ļaudis pārāk maz interesējas par kultūras norisēm, taču ir svarīgi zināt, kas, piemēram, ir Maija Tabaka, Līga Purmale un ko viņas dara. Dāvis pats atzīts, ka Līgas Purmales daiļradi iepazinis aptuveni pirms gada, kad sācis strādāt muzejā un sapratis, ka žēl tā laika, kurā nav neko par viņu zinājis, jo daudz esot zaudējis.
	Runājot ar muzeju un izstāžu zāļu darbiniekiem un apmeklētājiem, Neatkarīgā noskaidroja, ka bērni un pusaudži labprātāk apmeklē muzejus, piemēram, Dabas muzeju vai Kara muzeju, jo tur eksponāti šķiet interesantāki, ir aptaustāmi un saistās ar reālo dzīvi, turklāt papildina skolas solā iegūtās zināšanas. Piemēram, Kara muzejā var labāk iepazīt vēsturi, redzēt reālus tēlus. 
	Neatkarīgās sastaptās Rīgas Teikas vidusskolas 6. klases meitenes Ulrika Hibnere, Zane Rozenberga un Agnese Ādama stāstīja, ka izstādes nav tik saistošas. Viņas arī piebilda, ka labprātāk izvēlētos kino, jo tur pavadītais laiks tomēr šķietot interesantāks. Bieži muzeju apmeklētāji esot arī vecāki kopā ar bērniem. Viena tāda ģimene, proti, Sarmīte un Gints kopā ar dēliņu Kristu, bija speciāli atbraukusi no Liepājas. Lai gan Krists vēl ir pavisam mazs, vecāki uzskata, ka bērnam muzejā būs interesanti. Spriežot pēc mazuļa reakcijas, apskatot pīles, taureņus un zivis, tā arī bija, jo bērna acis mirdzēja un atplauka smaidā.
	Mākslas darbu - gleznu, keramikas un tekstilmākslas - ekspozīcijas biežāk apmeklējot pieaugušie. Dāvis Kaņepe novērojis, ka izstādes ļoti bieži apmeklē pensionāri. "Tās viņiem ir kā regulāra satikšanās vieta. Izstādēs var uzzināt gan to, kas jauns notiek kultūras dzīvē, gan arī sadzīvē." Taču Valsts mākslas muzejs cenšoties piesaistīt arī jaunos apmeklētājus. Piemēram, vidusskolēnu grupas vada gidi, kas ir gados jauni. Dāvim pašam ir 20 gadu, un viņš atzīst, ka tas palīdz piesaistīt jauniešu uzmanību, jo tiek lauzti stereotipi, ka mākslu pārzina un ka tā ir interesanta tikai pašiem māksliniekiem un vecākām sievām, kas parasti strādā muzejos.
	Izstāžu un muzeju biļešu cenas parasti nepārsniedz divus latus. Turklāt grupām - bērniem, studentiem, pensionāriem - pieejamas dažādas atlaides. Dažviet tās ir pat četras reizes lētākas nekā parastās biļetes. 
	Muzejos un izstāžu zālēs ir padomāts arī par to, lai vairāk piesaistītu ģimenes. Piemēram, Valsts mākslas muzejā ģimenes apmeklējums (līdz sešiem cilvēkiem) maksā tikai divus latus - tik cik vienam pieaugušajam. Muzejā var iegādāties arī gada biļetes, kas pieaugušajiem maksā 10 latus, bet bērniem, studentiem un pensionāriem - piecus. Tas nozīmē, ka desmit reizēs samaksātā nauda ir atgūta, taču uz muzeju ar šādu biļeti var iet kaut vai katru dienu. 
Šajās dienās
- Maijas Tabakas personālizstāde - Valsts mākslas muzejā
- Etijas Gorbantes grafikas izstāde Rietumu robežas šarms - Andalūzijas sunī 
- Kukaiņu un zirnekļu parāde - Latvijas Dabas muzejā 
- Skanēdama bite skrēja - Latvijas Dabas muzejā 
- Izstāde Ai, padomju saule! - Latvijas Vēstures muzejā 
- Franču mākslinieka Žana Dibifē izstāde (13. novembrī - pēdējā diena) - Latvijas Mākslas akadēmijā 
- Izstāde par filmu Rīgas sargi - Rīgas domē 
- Izstāde No pirmā bataljona līdz NATO - Latvijas Kara muzejā

Citā ziņā...

Vidzemes mežos aizvien vēl spožas gailenes
Ilze Galkina,  Latvijas Avīze  11/13/04    Vidzeme. Stigu un meža ceļu malās joprojām aug gailenes un daudz dažādu, pārsvarā gan neēdamu, sugu sēņu.
	Valkas rajona Mežoles mežniecības mežzine Sarmīte Nēgele to par ārkārtēju parādību neuzskata, jo laiks ir pietiekami silts un, galvenais, ir mitrs. "Gailenes patiešām ir ļoti skaistas, spožas, tikko no sūnām izlīdušas. Pati esmu salasījusi un zinu, ka aizrautīgākie sēņotāji no meža arī tukšā nav nākuši. Pastāvot tik augstai gaisa temperatūrai, vēl šonedēļ esmu novērojusi, ka dažviet koku dzīvē sākušies atmodas procesi. Dažām mazajām eglītēm aug gaiši zaļās skujiņas, kurām stiepties garumā pēc dabas likuma vajadzētu tikai pavasarī," stāstīja mežzine.
	Savukārt īstu klātesošo sajūsmu Smiltenes-Valmieras maršruta autobusā izraisīja divi sēņotāji, kuru groziņos atradās vismaz pāris kilogrami mazu, stingru gailenīšu. Viens no viņiem, Arvīds, pastāstīja, ka braukuši lasīt dzērvenes. Pašlaik esot tāda mēness fāze, ka ogas lienot laukā no ciņiem. Nedaudz ogu dabūjis, bet tad patālās stigas malā ieraudzījis spīdam kaut ko zeltainu. Gājuši pētīt un atraduši gailenes. Dzērvenes lasīšot kādu citu dienu, jo pārāk agri mežā iestājas krēsla, lai vienā reizē savāktu divas meža veltes. Izkāpjot savā pieturā, abi sēņotāji novēlēja visiem vēl pagūt izmantot siltās dienas un doties uz mežu, lai tiktu pie garšīgas sēņu mērces.
Māras dīķī redzēti 
paugurknābja gulbji ar rozā kājām
LETA  11/14/04     Šoruden Māras dīķī Rīgā redzēti divi paugurknābja gulbji ar rozā kājām, aģentūrai LETA pastāstīja ornitologs Ruslans Matrozis. 
	Pirmo reizi paugurknābja gulbju ģimene - divi pieaugušie un četri jaunie putni - pie Māras dīķa redzēti 19.oktobrī. Divi no jaunajiem putniem ir tā sauktie poļu gulbji ('Cygnus olor immutabilis'). Atšķirībā no pārējiem tiem ir rozā kājas un balts, nevis pelēkbrūns apspalvojums. 
	Kādu laiku putni no dīķa bija pazuduši, taču tagad tie ir atgriezušies. Ornitologiem izdevies gulbjus apgredzenot. Matrozis norādīja, ka tādējādi varbūt būs iespējams noteikt putnu ligzdošanas vietu. 
	Jaunie gulbji sāk ligzdot tikai ceturtajā vai piektajā gadā, līdz tam tie parasti pārvietojas pa Baltijas valstu teritoriju, pastāstīja ornitologs. 
	Gulbji ar rozā kājām sastopami Polijā un Vācijā, kur tādi ir apmēram 60% no visiem gulbjiem, taču Latvijā un pārējās Baltijas valstīs tā ir ļoti reta parādība. Tuvākā vieta, kur līdz šim bija novēroti tā sauktie poļu gulbji, ir Babītes ezers. Pirmo reizi Latvijā tie redzēti 1988.gadā, stāstīja Matrozis. 
	Pēdējo gados tikai vienā vietā - Skrundas apkaimē - atkārtoti redzēti gulbji ar rozā kājām. 
	Nav zināms, cik šādu putnu ir Latvijā, taču to skaits ir neliels, norādīja ornitologs. 
	Pagājušā gada martā gulbis ar rozā kājām redzēts Juglas ezerā. Matrozis nenoliedza iespēju, ka tas varētu būt Māras dīķī redzēto jauno gulbju tēvs, taču to nav iespējams konstatēt. 
	Matrozis piebilda, ka gulbji ar rozā kājām nav pasuga. Tā esot savdabīga morfas forma, ko varētu izskaidrot ar ģenētisku pārmantojamību. Tas nozīmē, ka pavisam parastiem gulbjiem var piedzimt mazuļi ar rozā kājām un gulbjiem ar rozā kājām dzimst parasti mazuļi. Šī savdabīgā forma var parādīties tikai pēc vairākām paaudzēm, skaidroja ornitologs.